Справа № 450/144/18                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/3494/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       11 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., 
секретаря Жукровської Х.І.
з участю представника відповідача Вельгоша Т.М.
розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року у справі №450/144/18, провадження № 2/450/856/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», з участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», про відшкодування шкоди,-
встановив:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року у справі № 450/144/18, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», про відшкодування шкоди.
Заяву обґрунтовувала тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Транс-Сервіс-1» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено повністю.
При цьому, у рішенні суд дійшов переконання про те, що у ТзОВ «Транс-Сервіс-1», як застрахованої особи з лімітом відповідальності страховика 200000,00 грн., не виникло обов`язку з відшкодування майнової шкоди заподіяної позивачу внаслідок ДПТ, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про звернення у встановленому законом порядку до страховика відповідача з вимогою про відшкодування майнової шкоди та щодо відмови страховика у виплаті страхового відшкодування третій особі, якій заподіяно шкоду позивачу у справі ОСОБА_2 , відтак ТзОВ «Транс-Сервіс-1» не є належним відповідачем щодо заявлених позивачем позовних вимог.
Нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вважає те, що станом на час розгляду справи та ухвалення рішення Пустомитівським районним судом Львівської області 26.11.2018, нею був пропущений річний строк для звернення до страховика для здійснення виплати, що є безперечною підставою для відмови у страховій виплаті, незважаючи на наявність поважних причин пропуску такого строку (розглядом судом справи щодо стягнення шкоди з безпосереднього винуватця ДТП, що було обумовлено існуючою правовою позицією Верховного Суду, яка є обов`язкова для застосування судами).
Таким чином, після ухвалення рішення Шевченківським районним судом м. Києва від 05.07.2019 року, яке набрало законної сили та яким відмовлено у задоволенні позову щодо стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», у зв`язку з пропуском позивачкою ОСОБА_3 встановленого законом річного строку для звернення до страховика з заявою про відшкодування завданої шкоди, з підстав передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в останньої виникло право вимоги на відшкодування шкоди до відповідача у даній справі, як до винної особи. Просила заяву задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.11.2018 року у справі № 450/144/18, провадження № 2/450/856/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, за нововиявленими обставинами – відмовлено.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року у справі № 450/144/18, провадження № 2/450/856/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди – залишено в силі.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Покликаючись на всю хронологію подій пов`язаних з ДТП, яке мало місце 16.08.2017, обставини щодо страхування цивільно-правової відповідальності та ліміт такої, як і у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ТзОВ «Транс-Сервіс-1» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, Пустомитівський районний суд Львівської області у рішенні від 26 листопада 2018 року виходив з того, що ТзОВ «Транс-Сервіс-1» як застрахована особа, з лімітом відповідальності страховика 200000,00 грн. не має обов`язку з відшкодування майнової шкоди заподіяної позивачу внаслідок ДПТ, оскільки така не перевищує розміру ліміту відповідальності страховика, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про звернення у встановленому законом порядку до страховика відповідача з вимогою про відшкодування майнової шкоди та щодо відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, тому ТзОВ «Транс-Сервіс-1» не є належним відповідачем щодо заявлених позовних вимог.
Зазначає, що невиплата страховиком страхового відшкодування є істотною для справи обставиною.
Покликаючись на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року та яким відмовлено ОСОБА_2 у стягненні з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» страхового відшкодування, з підстав передбачених ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що у неї виникло право вимоги до відповідача, як до винної особи.
На думку апелянта, у разі наявності цієї обставини при вирішенні спору у даній справі, суд дійшов би іншого висновку та задовольнив позов.
При цьому, районний суд неправильно визначив, що є нововиявленою обставиною та безпідставно постановив оскаржувану ухвалу. 
Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року скасувати, позовні вимоги задовольнити.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечив, просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Позивачка ОСОБА_5 та представник третьої особи ПрАТ«Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що факт пропуску річного строку із моменту настання страхового випадку дорожньо-транпортної пригоди, був достеменно відомий позивачці на час розгляду даної справи, тому така обставина не може розцінюватися судом як істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи в розумінні ст. 423 ЦПК України.
Крім цього, суд зазначив, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц була висловлена 04.07.2018, а рішення суду, про перегляд за нововивиявленими обставинами якого звертається заявниця, було ухвалено 26.11.2018, тому такий строк обґрунтовано не міг бути поновлений, оскільки є присічним.
Більше того, рішенням про відмову в задоволенні позову у справі № 761/8825/19 (у зв`язку з встановленням обставин у якому заявниця просить переглянути за нововиявленими осбавинами рішення у даній справі), не було встановлено жодних інших фактів чи обставин, які не були відомі сторонам на час винесення рішення у справі, яке переглядається, при цьому рішення Пустомитівського районного суду від 26.11.2018 позивачка не оскаржувала, відтак погодилася з результатом розгляду справи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не містить в собі нововиявлених обставин, в розумінні цивільного процесуального закону, оскільки стосується переоцінки доказів та обставин, які вже були встановлені судом на підставі доказів, поданих учасниками справи, права яких не були обмежені чи порушенні при збиранні та поданні таких доказів.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені частиною 2 статті 423 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Згідно із роз`ясненнями, наданими у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Перегляд судових рішень, що набрали законної сили за нововиявленими обставинами, є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.                                                                                        Відтак, такому процесуальному питанню присвячена ціла Глава 3 «Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами» Розділу 5 у ЦПК України.
Зокрема, порядок розгляду заяви визначений ст. 429 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 цієї статті справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Зазначена норма є імперативною, не допускає неоднозначного тлумачення чи застосування у цьому контексті дискреційних повноважень суду.
Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
16.08.2017 о 06 год. 28 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 434 км, працівник ТзОВ «Транс-Сервіс-1» ОСОБА_6 , керуючи автомобілем DAF XF 95.430, д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ТзОВ «Транс-Сервіс-1», не врахувавши дорожньої обстановки під час руху заднім ходом та не скориставшись допомогою інших осіб, здійснив зіткнення з припаркованим позаду автомобілем Toyota Саmrу HV AHV40, д.н. НОМЕР_3 , номер кузова - НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_2 (прізвище змінене з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 внаслідок укладення шлюбу), ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2017 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність ТзОВ «Транс-Сервіс-1», як власника транспортного засобу DAF XF 95.430, застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6162960 та Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №К091091 від 20.04.2017.
26.11.2018 Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалив у даній справі рішення про відмову у позові  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», про відшкодування шкоди.
09.01.2019 рішення набрало законної сили.
Додатковим рішенням цього ж суду від 03.01.2020, яке не оскаржувалося та набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» понесені витрати пов`язані із проведення судової експертизи в розмірі 4862,00 гривень.
Крім цього, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2019 позивачці ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову про відшкодування шкоди, завданої ДТП до Приватного акціонерного товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (т. 2 а.с 9-15).
Рішення оскаржувалося, однак постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2019 залишено без змін, відтак набрало законної сили.
Таким чином, очевидним є висновок про те, що реалізовуючи своє право на судових захист позивачка ОСОБА_1 зверталася до суду з відповідними вимогами, як до ТзОВ «Транс-Сервіс-1», як юридичної особи працівник якої визнаний винним у ДТП, так і до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як до страховика власника транспортного засобу.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.11.2018 за нововиявленими обставинами позивачка ОСОБА_1 зазначає, що їй не було відомо про результат розгляду позову до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди (справа № 761/8825/19), зокрема про те, що їй буде відмовлено у зв`язку із неподанням заяви до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про страхове відшкодування протягом одного року з моменту скоєння ДТП, та не було враховано неможливості позивача звернутися до страхової компанії із відповідною заявою, оскільки на той час тривав розгляд справи Пустомитівським районним судом Львівської області, за результатами якого було прийняте рішення, про перегляд за нововиявленими обставинами якого вона просить.
Зазначене, на думку ОСОБА_1 , є нововиявленими обставинами та підставою для скасування рішення Пустомитівський районний суд Львівської області  від 26.11.2018,  ухвалення нового рішення про задоволення її вимог доТзОВ «Транс-Сервіс-1», як юридичної особи, у якій працює винна у ДТП особа.
Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що про факт пропуску річного строку, із моменту настання страхового випадку, а саме досліджуваної дорожньо-транпортної пригоди, був достеменно відомий позивачці на час розгляд справи в суді першої інстанції.
Відтак, зазначена обставина, як встановлене судом невиконання вимог закону, лише є підставою для відмови у відповідних вимогах позивачки, а не свідчить про нововиявлені обставини у спірних правовідносинах, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду такої, але не були і не могли бути відомі заявнику чи обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Більше того, рішенням про відмову у задоволення позову у справі № 761/8825/19, не було встановлено жодних інших фактів чи обставин, які існували та не були відомі сторонам на час винесення рішення у справі № 450/144/18, яке в апеляційному порядку не переглядалося, що свідчить про згоду ОСОБА_1 із результатом розгляду справи за її позовом до ТзОВ «Транс-Сервіс-1», з участю третьої особи ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», про відшкодування шкоди.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. 
Крім цього, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Згідно із практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який, однак, міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).
Наведене дає підстави для висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, оскільки заява ОСОБА_1 , не містить нововиявлених обставин, в розумінні статті 423 ЦПК України та стосується переоцінки доказів та обставин справи, які були належно оцінені та досліджені судом, тому підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Окремо колегія суддів зазначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточного судового рішення та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення іншого рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Желтяков проти України", заява N 4994/04, від 09 червня 2011 року, § § 42-43).
Поряд з цим, таких обставин у справі колегією суддів не встановлено, при цьому з моменту ухвалення остаточного рішення пройшло понад шість років.
З огляду на викладене, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, оскільки постановлена з додержанням норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складений 12 травня 2021 року.
Головуючий: А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

       С.М. Копняк