ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3455/21 Справа № 202/8627/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області,
на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року
по справі за заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, заінтересовані особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , Акціонерне товариство "Акцент-Банк, -

ВСТАНОВИЛА:
В грудні 2019 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява Головного управління ДПС у Запорізькій області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, заінтересовані особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , Акціонерне товариство "Акцент-Банк.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, заінтересовані особи: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , Акціонерне товариство "Акцент-Банк — відмовлено.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Запорізькій області просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити у повному обсязі.
У відзиві фізична особа - підприємець ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року просить відмовити Головному управлінню ДПС у Запорізькій області у задоволенні апеляційної скарги на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, перебуває на обліку в органах ДПС у Запорізькій області.
Наказом заступника начальника Головного управління ДФС у Запорізькій області Матвійчука О.А. від 30.05.2019 року № 1871 було призначено проведення з 18 червня 2019 року тривалістю 10 робочих днів документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.
На підставі цього наказу було видано направлення на перевірку від 18 червня 2020 року № 282.
18 червня 2019 року головними державними ревізорами-інспекторами відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був складений акт № 308/08-01-13-03/ НОМЕР_1 щодо неможливості проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених представників) за місцезнаходженням, з якого вбачається, що з метою вручення копії наказу від 30.05.2019 року № 1871 та пред`явлення направлення від 18.06.2019 року № 282 працівниками ГУ ДФС у Запорізькій області 18.06.2019 року здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено, що за вказаною адресою на дверний дзвінок ніхто не відповідає, розпочати планову виїзну перевірку відповідно до наказу від 30.05.2019 року № 1871 неможливо.
При цьому як зазначено самим заявником у своїй заяві, ФОП ОСОБА_1 було повідомлено ГУ ДФС у Запорізькій області від ФОП ОСОБА_1 про перебування за межами України на дату початку перевірки, у зв`язку з чим він просив перенести проведення перевірки до моменту його повернення – орієнтовно 29 серпня 2019 року.
Наказом від 16.08.2019 року № 2846 було внесено зміни до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 30.05.2019 року № 1871 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 », а саме датою початку документальної планової виїзної перевірки визначено 29 серпня 2019 року.
На підставі цього наказу було видано направлення на перевірку від 29 серпня 209 року № 1.
29 серпня 2019 року головними державними ревізорами-інспекторами відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 складено акт № 1/08-01-33-05/ НОМЕР_1 щодо неможливості проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених представників) за місцезнаходженням.
Як вбачається з акту від 29.08.2019 року, з метою вручення копії наказу та пред`явлення направлення на перевірку від 29.08.2011 року працівниками ГУ ДФС у Запорізькій області 29.08.2019 року здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено, що за вказаною адресою на дверний дзвінок ніхто не відповідає, розпочати планову виїзну перевірку відповідно до наказу від 16.08.2019 року № 2846 неможливо.
Звертаючись до суду із заявою щодо розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, щодо ФОП ОСОБА_1 , заявник просить зобов`язати Акціонерне товариство «Акцент-Банк» надати інформацію щодо руху грошових коштів по розрахунковому рахунку НОМЕР_2 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.
Згідно з частиною першою статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Так, відповідно до частини 1 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.
Відповідно до вимог пунктів 20.1.4, 20.1.5 статті 20 Податкового кодексу України контролюючи органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках.
У статті 75 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючи органи.
При цьому слід враховувати, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку із цим підставою для розкриття банківської таємниці за заявою контролюючого органу є, зокрема, неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством. Це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.
Разом із тим, зазначені по справі обставини, з якими закон пов`язує можливість розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, заявником не доведені.
В своїй заяві про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, а саме інформації про обсяг та обіг коштів із зазначенням контрагентів по розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, Головне управління ДПС у Запорізькій області посилається на неможливість проведення запланованої перевірки зазначеного платника податків за його місцезнаходженням та неповідомлення ним контролюючого органу про зміну свого місця проживання (місцезнаходження).
Між тим, об`єктивних підстав вважати, що ФОП ОСОБА_1 , щодо якого вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації відсутні.
Отже, неможливість вручення ФОП ОСОБА_1 повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки заявником не доведена.
Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Крім того, відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до абзацу 6 пункту 42.4. статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.05.2019 року № 1871 було призначено з 18 червня 2019 року документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , проведення якої наказом від 16.08.2019 року № 2846 перенесено на 29 серпня 2019 року.
Однак заявником не надано суду належних доказів про повідомлення ФОП ОСОБА_1 про проведення перевірки з 29.08.2019 року, зокрема вручення йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Крім того, у матеріалах справи наявні копія повідомлення від 16 серпня 2019 року та направлення на перевірку від 29.08.2019 року, які були долучені заявником при зверненні до суду, та взагалі не містять дати початку проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що заявником не доведено дотримання ним вимог закону та наявність підстав для розкриття інформації, що містить банківську таємницю, щодо ФОП ОСОБА_1 та існування обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті вказаної інформації. Також належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття ним усіх заходів для вручення ФОП ОСОБА_1 наказу та повідомлення про проведення перевірки заявником не надано, а сама по собі відсутність платника податків за податковою адресою на момент виходу за умови невжиття контролюючим органом заходів для повідомлення платника податків про проведення перевірки не свідчить про його фактичне не знаходження за цією адресою чи ухилення від перевірки.
       Доводи апеляційної скарги, що ФОП ОСОБА_1 начебто не знаходиться за адресою реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності та місце його знаходження встановити не можливо, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.
Твердження апелянта в апеляційній скарзі щодо необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю про рух грошових коштів на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 в розрізі контрагентів з наданням дати проведеної операції, суми платежів, призначення платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, є необґрунтованими, оскільки заявником не зазначено у необхідність розкриття інформації щодо контрагентів ФОП ОСОБА_1 .
Згідно з приписами ч.4 ст. 62 Закону України “Про банки та банківську діяльність”, банку забороняється надавати інформацію про клієнтів іншого банку, навіть якщо їх імена у документах, угодах та операціях клієнта.
Разом з тим, відповідно до приписів п. 20.1.5 ч.20.1. ст. 20 Податкового Кодексу України, заявнику надано право на підставі рішення суду отримувати лише інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунку підприємства, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, в той час як заявник у заяві просить суд зобов`язати Банк вказати контрагентів підприємства.
За приписами ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд увалює рішення про відмову у задоволенні заяви.
З урахуванням зазначеного, апелянтом не доведено неможливість проведення перевірки, факту не знаходження ФОП ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації та неможливість вручення йому повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова