Справа № 938/23/21 
Провадження № 33/4808/168/21 
Категорія ст. 124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Васютина Михайла Васильовича, представника Верховинського комбінату комунальних підприємств Мицканюка Володимира Васильовича та представника комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» Павліва Василя Івановича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, що працює на посаді водія Верховинського комбінату комунальних підприємств, 
за  ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. із стягненням судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою визнати його невинуватим, провадження закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Водночас ставить питання про призначення експертом у цій справі судового експерта автотехніка Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ. Апелянт стверджує, що жодних ПДР України він не порушував, він впевнився у безпеці здійснюваного ним маневру повороту ліворуч, й в полі його зору спеціалізованого автомобілю швидкої допомоги марки «Пежо Боксер» не було взагалі, й сигналу звукової сирени він також не чув. Вважає, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, що мають істотне значення для правильності її вирішення. На думку апелянта, суд безпідставно не залучив до участі у справі експерта, незважаючи на клопотання сторони захисту. На думку апелянта, висновки суду є припущеннями, оскільки відсутні належні та допустимі докази його винуватості в інкримінованому правопорушенні. Вважає, що водій карети швидкої допомоги, як учасник дорожнього руху, окрім перевазі в русі, також мав вчиняти дії щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, що прямо передбачено приписами п. 3.1 ПДР України. Звертає увагу на те, що на відеозаписі чітко вбачається, що колони з автомобілів на дорозі почергово скеровували свої автомобілі до правого краю проїжджої частини, в той час, як його автомобіль вже розпочав виконувати маневр повороту ліворуч із виїздом на ліву смугу руху, що на думку апелянта, зобов`язувало водія карети швидкої допомоги здійснити екстрене гальмування, тобто зреагувати на зміну дорожньої обстановки. Апеляційна скарга містить розрахунки швидкості руху автомобіля на предмет подолання відстані автомобілем зі швидкістю 60 км/год. Вважає, що судом грубо були порушені як норми матеріального, так й процесуального права.
       Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 30.12.2020 о 11-53 год. в селищі Верховина, присілок Слупійка Верховинського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, марки «ЗІЛ-431412», номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпечності та не надавши перевагу в русі транспортному засобу «Пежо Боксер», державний номерний знак НОМЕР_2 , спеціалізованому автомобілю КШМД, який рухався в попутному напрямку із включеними маячками синього кольору та звуковою сиреною, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода й транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 3.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КпАП України.
       В судове засідання з`явились: ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП; захисник Васютин М.В., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП; представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким роз`яснені права, передбачені ст. 270 КУпАП.
Заявлено клопотання про проведення експертизи, в задоволенні якого відмовлено, оскільки матеріали провадження містять достатньо даних для прийняття рішення по суті, й з`ясування обставин справи не потребує спеціальних знань, виходячи зі змісту обвинувачення.
Клопотання захисника Васютина М.В. про долучення до матеріалів провадження висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи №667/21/28 від 02.04.2021 року, проведеного заступником завідувача Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ Рудим В.Я., задоволено та досліджено під час апеляційного перегляду справи.
В суді апеляційної інстанції:
- ОСОБА_1 та його захисник Васютин М.В. підтримали доводи апеляційної скарги. Вважали, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки його дії не містять жодного порушення ПДР України.
- представник ОСОБА_3 просив постанову судді залишити без змін;
- представник Мицканюк В.В. підтримав апеляційні вимогу, вважав, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову судді – без змін, виходячи з таких підстав.
Відповідальність учасника дорожнього руху за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Чинним законодавством встановлені вимоги щодо необхідності надання пріоритету у русі оперативному транспортному засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом.
Відповідно до п. 3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).
Пунктом 10.1 ПДР України наголошено на тому, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України перешкода для руху - це нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно у межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.
Зі змісту п. 3.2 ПДР України випливає, що обов`язок дати дорогу у водія виникає у разі, якщо його транспортний засіб створює для водія оперативного транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом перешкоду для руху, а тому доходжу висновку, що виїзд автомобілю під керування ОСОБА_1 на ліву смугу руху для здійснення повороту ліворуч, створювало перешкоду в русі для водія карети швидкої медичної допомоги ОСОБА_4 , що, в свою чергу, зобов`язувало саме ОСОБА_1 вжити всіх можливих заходів з метою надання переваги в русі для оперативного транспортного засобу.
Враховуючи наведене вище, доводи апелянта про те, що кожний учасник дорожнього руху, зокрема й водій карети швидкої медичної допомоги ОСОБА_4 , зобов`язаний вчиняти дії щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, тобто зреагувати на зміну дорожньої обстановки та здійснити екстрене гальмування, в даному конкретному випадку є неспроможними.
Обов`язки водія не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги настають за умови руху з включеними проблисковим маячком синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом.
Рух спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під керуванням ОСОБА_4 з включеними проблисковим маячком синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом, підтверджується відеозаписом.
Так, з переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису події ДТП, вбачається, що спеціалізований транспортний засіб марки «Пежо Боксер», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухається по дорозі з двома напрямками руху, перед наявністю у його попутному напрямку автомобілів, що перешкоджають руху, водій транспортного засобу «Пежо Боксер» увімкнув спеціальні звукові сигнали (час запису 00:01:55), й транспортні засоби, що рухаються попереду у попутному напрямку, приймаючи праворуч, надають безперешкодний проїзд. Вбачається, як транспортний засіб марки «ЗІЛ -431412», номерний знак НОМЕР_1 , що також рухається по цій смузі у колоні автомобілів, що надали перевагу в русі спеціалізованому транспортному засобу – карети швидкої медичної допомоги, увімкнув показник лівого повороту. Чути звуковий сигнал, що додатково подає водій карети швидкої медичної допомоги, проте, незважаючи на спеціальні звукові сигнали та додатковий сигнал спеціального транспортного засобу, водій марки «ЗІЛ -431412» розпочинає здійснювати маневр повороту ліворуч, внаслідок чого й відбувається зіткнення. 
Водій ОСОБА_1 як під час судового засідання в суді першої інстанції, так й в суді апеляційної інстанції та безпосередньо в апеляційній скарзі, наголошував на тому, що відеозаписом зафіксовано, що колони з автомобілів на дорозі почергово скеровували свої автомобілі до правого краю проїжджої частини, в той час як його автомобіль вже розпочав виконувати маневр повороту ліворуч із виїздом на ліву смугу руху, що підтверджується відеозаписом.
З відеозапису також вбачається, що водій спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під керуванням ОСОБА_4 завчасно увімкнув спеціальні звукові сигнали. З часу увімкнення спеціального звукового сигналу вбачається, що карета швидкої медичної допомоги долає певну відстань проїжджої частини (протягом 19 секунд), на якій 4 транспортних засоби надали перевагу в русі.
В матеріалах справи є карта швидкої медичної допомоги з зазначенням адреси виклику швидкої медичної допомоги (а.п. 58-60), що підтверджують листом голови профспілкового комітету КНП «ОКЦЕМД та МК ІФОР» ОСОБА_5 , про виконання бригадою швидкої медичної допомоги критичного виклику, з вказівкою на проміжок часу, за який повинна прибути карета швидкої медичної допомоги на цей виклик, а саме протягом 10 хвили (а.п. 61-62). 
Надаючи оцінку вказаному відеофайлу вважаю, що суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що водій ОСОБА_1 при зміні напрямку руху, не переконався в безпечності маневру, та не надав перевагу в русі спеціалізованому автомобілю КШМД - транспортному засобу «Пежо Боксер», який рухався в попутному напрямку із включеними маячками синього кольору та звуковою сиреною, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода й транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважаю доводи апелянта в частині того, що він не бачив карети швидкої допомоги та не чув сигналу звукової сирени, такими, що не підтверджені належними доказами, а тому вважаю їх безпідставними.
Чинне законодавство містить положення, які є достатніми для надання пріоритету у русі автомобілям швидкої допомоги, зокрема вказаний припис зазначений й в ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року (із змінами та доповненнями).
В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З наявних в матеріалах провадження пояснень водія ОСОБА_1 від 30.12.2020 року, наданих ним працівникам поліції одразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, вбачається наступний зміст: «.. включив лівий поворот та запевнившись у тому, що немає зустрічних перешкод, здійснив маневр ліворуч, щоб заїхати до зупинки. В цей момент я почув звук сирени та в заднє дзеркало заднього виду побачив проблискові маячки та автомобіль швидкої медичної допомоги..» (а.п. 12).
Наведене вище беззаперечно свідчить про те, що ОСОБА_1 був неуважним на дорозі, та, здійснюючи поворот ліворуч, не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 та його захисником, не надано.
Відомості, що містяться у схемі ДТП та фотокартках з місця події щодо локалізації пошкоджень транспортних засобів узгоджуються з поясненнями водіїв щодо обставин зіткнення транспортних засобів, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Враховуючи наведене вище вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, у зв`язку із порушення ним пунктів 10.1, 3.2 ПДР України за встановлених судом обставин, є правильним, обґрунтованим та підтвердженим наявними у справі доказами, які суд перевірив і дав належну оцінку у їх сукупності та взаємозв`язку, й доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Під час апеляційного перегляду стороною захисту надано висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи №667/21/28 від 02.04.2021 року, проведеного заступником завідувача Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ Рудим В.Я., згідно якого водій ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення, з моменту настання для нього небезпеки руху; в ДТС, яка склалась безпосередньо перед ДТП, водій ОСОБА_4 повинен був виконувати технічні вимоги п. 12.3 ПДР України та в даній ДТС з технічної точки зору, експертом вбачається невідповідність дій водія ОСОБА_4 технічним вимогам п. 12.3 ПДР України.
В той же час, вказаним висновком експерта не спростований факт невідповідністі дій ОСОБА_1 вимогам п. 3.2 та п. 10.1 ПДР України.
Висновок експерта стосується дій водія ОСОБА_4 , між тим в даному провадженні суд не дає оцінку діям інших учасників події з точки зору їх відповідності ПДР України, оскільки справа розглядається судом апеляційної інстанції лише стосовно ОСОБА_1 в межах висунутого йому обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234193 від 02.02.2021 року, суть якого у тому, що 30.12.2020 року о 11-53 год. ОСОБА_1 при зміні напрямку руху, не впевнився в безпеці та не надавши перевагу в русі транспортному засобу – спеціалізованому автомобілю, який рухався в попутному напрямку із включеними маячками синього кольору та звуковою сиреною, в наслідок чого трапилось ДТП й транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.п. 35).
Твердження апелянта про порушення ПДР України іншим учасником ДТП - ОСОБА_4 , може бути розглянуто в межах справи про притягнення до адміністративної відповідності ОСОБА_4 , за умови складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п. 3.2 та п. 10.1 ПДР України не впливає на наявність або відсутність в діях інших учасників ДТП порушень ПДР України.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі експерта, незважаючи на клопотання сторони захисту, не впливає на законність прийнятого судом першої інстанції, за умови надання стороною захисту висновки експерту під час апеляційного перегляду, яки був досліджений в судовому засіданні.
Посилання в апеляційної скарги на розрахунки швидкості руху автомобіля на предмет подолання відстані автомобілем зі швидкістю 60 км/год., є неспроможними, оскільки їх походження є незрозумілим та відсутнє належне підтвердження того факту, що апелянт має певні спеціальні знання для проведення вказаних розрахунків.
В ході апеляційного розгляду в межах апеляційних вимог, не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б перешкодили або могли б перешкодити судді місцевого суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Постанова судді у справі постановлена з дотриманням положень ст.ст. 283-284 КУпАП.
З огляду на викладене, доходжу висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.
За таких обставин, вважаю, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду – без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                В.В. Повзло