Ухвала
26 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 193/393/20
провадження № 51-2057 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вироки Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2020 року та Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 убачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями та просить їх переглянути в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 3, 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються. 
Проте позиція потерпілого в даному випадку є суперечливою і непослідовною, оскільки вступна та мотивувальна частина його касаційної скарги не узгоджується з прохальною її частиною. Як убачається зі змісту касаційної скарги вона подана на вироки Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2020 року та Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року, копію яких ним додано, однак вимоги у прохальній частині касаційної скарги потерпілим висловлено лише щодо вироку Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року, чим допущено істотні суперечності щодо дійсного предмету касаційного розгляду. 
Згідно з пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Проте, потерпілий ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність                    (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у касаційній скарзі потерпілий не покликається на порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК та не конкретизує яких саме порушень допустилися суди, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 та не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування або зміни касаційним судом оскаржуваних рішень, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 374, 404, 409, 412 – 414, 420 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення. 
Згідно із положеннями частин 1 і 2 ст. 437 КПК, суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, а обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції чи апеляційної інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інший спосіб погіршити становище засудженого лише у разі, якщо з цих підстав касаційну скаргу подано потерпілим чи його представником.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпілий ОСОБА_4 просить вирок Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити, ухвалити новий вирок, яким визнати винним останнього за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, оскільки призначене згідно з вироком суду покарання у виді 4 років позбавлення волі є м`яким, недостатнім для його виправлення та не відповідатиме принципам справедливості.
Однак, така вимога потерпілого ОСОБА_4 не узгоджується з положеннями статей 436, 437 КПК, тому скаржнику необхідно визначитися з вимогою щодо зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень зазначених норм КПК.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу потерпілого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вироки Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2020 року та Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху та надати десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                    ОСОБА_3