ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1280/21	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Єщенка О.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року, ухвалене в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
В січні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951060167213 від 08.12.2020 щодо зменшення ОСОБА_1 під час перерахунку пенсії відсотку розміру місячного заробітку з 90% на 60% та з обмеженням граничного розміру;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 01.10.2020 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до  ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ  (у редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001 року), що діяв на момент виходу на пенсію, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Одеської області № 208 від 04.11.2020 без обмеження її граничного розміру та з урахуванням раніше проведених виплат;
- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір в сумі 840 грн.80 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з лютого 1996 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, на даний час - у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримую пенсію за вислугу років, яка була позивачу призначена відповідно до  ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ  (у редакції  Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року), що діяла на момент призначення мені пенсії. На підставі згаданого Закону розмір пенсії позивача складає 90% від посадового окладу працівника прокуратури. У зв`язку із початком роботи Одеської обласної прокуратури працівникам прокуратури було підвищено посадові оклади з 11.09.2020 у зв`язку з чим, для звернення до ГУПФУ в Одеській області з метою перерахунку пенсії, позивач отримала із прокуратури довідку № 208 від 04.11.2020 про розмір заробітної плати. Для перерахунку пенсії на підставі згаданої довідки я звернулась до ГУПФУ в Одеській області 25.11.2020 року. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951060167213 від 08.12.2020р. протиправно був здійснений перерахунок моєї пенсії - зменшено відсоток з 90% до 60% середнього заробітку та виплату пенсії здійснено з обмеженням граничного розміру. Позивач вважає такі дії протиправними та звернувся до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що перерахунок пенсії здійснюється відповідно до чинного законодавства України, застосуванню підлягає та норма, яка є чинною на момент здійснення перерахунку пенсії, а не та, яка була чинна на момент виходу на пенсію, тобто на момент звернення позивача до Головного управління, перерахунок пенсії працівникам прокуратури здійснюється на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII. Таким чином, перерахунок пенсії здійснюється із розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів. Установлених для осіб, які втратили працездатність.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що враховуючи те, що пенсія була призначена позивачу до 1 січня 2016 року, при обчисленні її розміру не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом № 1697. З огляду на зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з лютого 1996 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, на даний час - у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена позивачу відповідно до  ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ  (у редакції  Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року), що діяла на момент призначення позивачу пенсії. На підставі згаданого Закону розмір пенсії позивача складає 90% від посадового окладу працівника прокуратури.
04.11.2020р. Одеською обласною прокуратурою видано позивачу довідку № 208 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) від 04.11.2020р.
Для перерахунку пенсії на підставі згаданої довідки № 208 від 04.11.2020р. позивач звернулась до ГУПФУ в Одеській області 25.11.2020 року.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.12.2020 року № 951060167213 здійснено перерахунок пенсії позивача, яким - зменшено відсоток з 90% до 60% середнього заробітку та виплату пенсії здійснено з обмеженням граничного розміру.
Позивач вважає, що здійснюючи перерахунок пенсії у розмірі меншому ніж 90% від розміру заробітної плати, зазначеного у відповідній Довідці, а також застосовуючи обмеження граничного розміру пенсії, що підлягає виплаті та становить 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, Головне управління ПФУ в Одеській області порушує її право на соціальний захист, на отримання пенсії у розмірі, який відповідає нормам  Конституції  та законам України, нормам міжнародного права та судовій практиці, а тому звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений  Законами України від 02 березня 2015 року №213-VІІ, від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ та  від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми  ст.50-1 Закону №1789-ХІІ  (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), оскільки редакції вказаних законів звужують права позивача в частині розміру пенсії, у зв`язку з чим дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно зі  статтею 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
На час призначення пенсії ОСОБА_1 особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися  статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ  (до 15 липня 2015 року).
Відповідно до частини першої цієї  статті Закону № 1789-ХІІ  прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно    від    віку.    Пенсія призначається в розмірі    80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати    праці,    на    які    нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення    за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах    пенсія    збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно із частиною дванадцятою вказаної статті  Закону № 1789-ХІІ  обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).
До  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  вносилися зміни  Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»  (далі - Закон № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1  Закону  1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14 жовтня 2014  року ухвалено Закон № 1697-VІІ.
У первинній редакції частина двадцята  статті 86 Закону № 1697-VІІ  мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первинна редакція частини двадцятої  статті 86 Закону № 1697-VІІ  та частина сімнадцята (з 1 жовтня 2011 року - вісімнадцята)  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі й стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність  Закон № 1789-XII  (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
1 січня 2015 року набрав чинності  Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»  (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  (діяла до 15 липня 2015 року) та частину двадцяту  статті 86 Закону № 1697-VІІ  (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Прийняття зазначеного  Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроєкту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей держави дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.
Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні жоден  закон  не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі  Закону України «Про прокуратуру».
Законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Кабінету Міністрів України.
Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до численних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до  Закону України «Про прокуратуру»  та ПФУ.
13 грудня 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи за конституційними скаргами щодо відповідності  Конституції України  (конституційності) положення частини двадцятої  статті 86 Закону № 1697-VII  ухвалив Рішення № 7-р(II)/2019, яким:
- визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), положення частини двадцятої  статті 86 Закону № 1697-VII  зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;
- положення частини двадцятої  статті 86 Закону № 1697-VII  зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
До того ж Конституційний Суд України установив такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята  статті 86 Закону № 1697-VII  зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята  статті 86 Закону № 1697-VII  підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року у зразковій справі № 560/2120/20. Це рішення суду є зразковим для справ, у яких  предметом спору є: вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  або  статті 86 Закону №1697-VII; звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13 грудня 2019 року .
Обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: а) позивачем є особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до  Закону № 1789-ХІІ  або  Закону № 1697-VII; б) предметом спору є    перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої  статті 86 Закону №1697-VII  після ухвалення Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019.
Згідно ч. 3  ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
За таких обставин, на час виникнення спірних правовідносин позивач мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України із 1 січня 2015 року, однак не прийняті до моменту звернення позивача з заявою про перерахунок  пенсії, висновки судів попередніх інстанції з цього приводу є вірними.
Згідно положень абзацу 6 пункту 15    статті 86 Закону України "Про прокуратуру"    (в редакції    Закону України від 02 березня 2015 р. N 213-VIII    і    Закону України № 911-VIII від 24 грудня 2015 р.), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Однак, згідно пункту 2 Прикінцевих Положень Закону    України від 02 березня 2015 р. N 213-VIII    порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) встановлений цим  Законом  стосується саме працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.
Згідно із п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону    України № 911-VIII від 24 грудня 2015    цей  Закон  набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього  Закону    щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
З огляду на ту обставину, що    позивачка є непрацюючим пенсіонером, і пенсія призначена їй до 01 січня 2016 року, то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої    ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014р.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 589/3997/16-а.  
З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок та виплата пенсії позивачу має бути проведений з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати без обмеження її граничного розміру та з урахуванням раніше проведених виплат.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             О.В. Єщенко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик