ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2021 року м. Херсон

справа № 766/19708/19 
провадження № 22-ц/819/440/21 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Кузнєцової О.А.,	
суддів:	Вейтас І.В.,	
  	Радченка С.В.,	
секретар	Плохотніченко А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 24 грудня 2020 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Прокуратура Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії та повернення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі ВДВС), ОСОБА_2 , третя особа: Прокуратура Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії та повернення грошових коштів, в якому просив: зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому неправомірно отримані кошти у сумі 7 206,50 грн., що були перераховані ВДВС за виконавчим провадженням №40191044; зобов`язати уповноважену особу ВДВС негайно надати розрахунок розміру заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 щомісяця з 01.09.2018 року, а також кожного наступного місяця до завершення виконавчого провадження №40191044.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що за рішенням суду з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. 19.07.2019 року ОСОБА_1 стало відомо про зняття у квітні 2019 року з його банківського рахунку грошових коштів у розмірі 7 244,39 грн. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про протиправні дії державного виконавця Чугунової Г.В., яка несвоєчасно направила виконавчий лист до ПФУ для виконання, неправомірно нарахувала заборгованість по аліментам та за заявою стягувача ОСОБА_2 без згоди позивача з його банківського рахунку списала 7 206,50 грн, які в подальшому перерахувала стягувачу аліментів ОСОБА_2 .
Також зазначив, що 24.10.2018 року він повідомляв державного виконавця про незаконне звільнення з роботи з 04.09.2018 року та відсутність заборгованості з аліментів станом на час звільнення, та ту обставину, що після поновлення на роботі підприємство буде зобов`язано виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу. Незаконне звільнення було істотною обставиною, що давала підстави для відстрочки або розстрочки сплати заборгованості, а відтак законних підстав для розкриття банківської таємниці, списання з банківського рахунку позивача вищезазначеної суми грошових коштів не було. Тому саме з вини відповідачів були порушені законні права та інтереси позивача, завдано йому шкоду на зазначену суму. Способом відновлення його прав та інтересів, на думку позивача, є зобов`язання ОСОБА_2 повернути йому кошти.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, неповне зьясування всіх обставин справи, просить рішення суд скасувати та постановити нове судове рішення, яким: 
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця ВДВС Чугунової Г.О.; 
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця ВДВС Ольги Беккер; 
- зобов`язати уповноважених осіб ВДВС спростувати надану Дніпровському УПСЗН неправдиву інформацію у листі від 25.06.2019 року №21003 щодо заборгованості за аліментами ОСОБА_1 за період 01.01.2018-01.05.2018 борг - 1 277,28 грн., з 01.05.2018-01.10.2018 борг 1 278,26 грн., з 01.10.2018 по 01.06.2019 борг 6 379,50 грн.;
- зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому неправомірно отримані кошти у сумі 7 206,50 грн., що були неправомірно перераховані уповноваженою особою ВДВС за виконавчим провадженням №40191044.
Зокрема апелянт зазначає, що на примусовому виконанні ВДВС перебуває виконавче провадження ВП № 40191044 із виконання виконавчого листа №2-1208/11, виданого 17.05.2011 р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина. Державним виконавцем протиправно внесені відомості до Єдиного реєстру боржників відомості про нього, як боржника, та надано неправдиві відомості в УПСЗН про наявність заборгованості по сплаті аліментів із 01.01.2018р. по 01.06.2019р., оскільки він ніколи не ухилявся від сплати аліментів, не змінював місця проживання та місця роботи.
24.10.2018 р. він повідомив державного виконавця про те, що 04.09.2018 р. він незаконно звільнений з основного місця роботи, і з 06.11.2018 р. йому буде виплачуватися пенсія, у зв`язку з чим просив направити виконавчий лист до Пенсійного фонду України в Херсонській області. Проте, державний виконавець Чугунова Г.О. почала розраховувати заборгованість аліментів на дитину, не повідомивши вчасно про це його, не надала до Пенсійного фонду України в Херсонській області постанову про звернення стягнення з доходу заявника, а лише 02.01.2019 р. зазначила у розрахунку суму боргу по аліментам станом на 01.01.2019 р. у розмірі 2 957,50 грн.
Також зазначав, що про початок нарахування заборгованості по аліментам він, як платник аліментів, повідомлений не був. Крім того не був надісланий йому складений 27.12.2018р. розрахунок заборгованості за період з 04.09.2018р. по 27.12.2018р. у розмірі 5 645,7 грн. За період із листопада 2018р по 18.08.2019р. йому не надано відомостей про встановлену у виконавчому провадженні заборгованість.
При цьому, апелянт не погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, вчиненим державним виконавцем, яка стала підставою для внесення його до реєстру боржників та незаконного списання з його банківського рахунку такої суми заборгованості. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, не надав належної оцінки даним обставинам і дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення. Зокрема, судом встановлено відповідні обставини, які спростовують доводи позивача з приводу завдання йому шкоди внаслідок неправомірних дій державного виконавця та безпідставного отримання коштів стягувачем за виконавчим провадженням.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.10.2013 року до Дніпровського ВДВС м.Херсона надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття на примусове виконання виконавчий лист №2-1208/11 Суворовського районного суду м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина.
Постановою від 14.10.2013 року державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м.Херсона Трохименко О.П. відкрито виконавче провадження № 40191044 з примусового виконання виконавчого листа №2-1208/11, виданого 17.05.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина.
14.10.2013 року копія зазначеної постанови направлена сторонам по справі.
23.10.2013 року боржник за ВП № 40191044 ОСОБА_1 своєю заявою повідомив Дніпровський ВДВС про місце роботи та просив направити виконавчий лист за місцем роботи.
Постановою від 25.10.2013 року державним виконавцем Трофименко О.П. виконавчий лист направлено до примусового виконання до Херсонського обласного авто учбового комбінату для утримання аліментів з заробітку (доходу) ОСОБА_1 з 01.11.2013 року у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та по 20 % заробітку на погашення заборгованості за один рік та 30 днів.
Постановою від 27.12.2014 року державним виконавцем Трофименко О.П. виконавчий лист направлено до примусового виконання до Херсонського обласного авто учбового комбінату для утримання аліментів з заробітку(доходу) ОСОБА_1 з 01.11.2013 року у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та по 20% заробітку на погашення заборгованості за один рік та 30 днів.
Копія зазначеної постанови 27.01.2015 року була направлена за місцем роботи боржника для виконання.
Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат філією «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з 14.05.2014 року з його заробітної плати перераховані аліменти за період з 01.01.20014 року по 30 червня 2014 року у сумі 2290,00 грн.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 25.07.2014 року за цивільною справою № 668/9248/14-ц у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання довідки від 14.05.2014 року такою, що суперечить вимогам законодавству, та дій державного виконавця Трохименко О.А. щодо визначення заборгованості по сплаті аліментів та скасування встановленої постановою від 27.10.2013 року заборгованості відмовлено. Встановлено, що дії державного виконавця стосовно періоду заборгованості по сплаті аліментів є правомірними.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 09.10.2014 року за цивільною справою № 666/4172/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення в частині заборгованості по сплаті аліментів (постанови державного виконавця від 27.12.2013 року щодо заборгованості ОСОБА_1 за 1рік 30 днів); визнання незаконною дії щодо направлення листа державним виконавцем Трофименко О.П. вих. №8430 від 14.05.2014 року та відшкодування завданої моральної шкоди відмовлено.
Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплати філією «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з 11.02.2015 року з його заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 01.07.2015 року утримана сума аліментів становить 3250,00 грн.
Відповідно до звітів про здійснення відрахувань та виплати філією «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо ОСОБА_1 вбачається, що виплата аліментів шляхом утримання з заробітної плати здійснюється у 2015, 2016, 2017 роках, у 2018 роках по вересень 2018 року включно.
05.12.2018 року ВДВС отримало від філії «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» до ВДВС лист- повідомлення про звільнення боржника з копією наказу про звільнення та звіту про здійснення відрахування та виплати аліментів з ОСОБА_1 з його заробітної плати по 30.09.2018 року.
27.12.2018 року державним виконавцем Чугуновою Г.О. відповідно до вимог ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.5 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, оскільки станом на 27.12.2018 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів , сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 27.12.2018 року за період з 04.09.2018 року по 27.12.2018 року становить 5645,70 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.
Відповідно до відповіді від 27.12.2018 року ПФУ в Херсонській області на запит державного виконавця надано інформацію щодо перебування ОСОБА_1 на обліку у Херсонському об`єднаному управлінні ПФУ як особи, що отримує пенсію.
Постановою Державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Херсон від 02.01.2019 року за ВП №40191044 з тих підстав, що боржник перебуває на обліку у ПФУ, борг станом на 01.01.2019 року становить 2957,50 грн., звернуто стягнення на доходи боржника шляхом відрахування із доходів боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 2957,50 грн, а в подальшому ј частку від усіх видів доходу.
Копія зазначеної постанови 02.01.2019 року з виконавчим листом направлена до УПФУ у м.Херсоні для виконання.
11.03.2019 року на адресу ВДВС від АТ «Таскомбанк» надійшло повідомлення на виконання вимог ЗУ «Про банки та банківську діяльність, ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого банк зобов`язаний перевіряти наявність інформації про внесення відомостей про фізичну особу до Єдиного реєстру боржників, а у разі наявності такої інформації щодо даної особи в ЄРБ повідомляти відповідний ВДВС про відкриття рахунків в АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 за трьома рахунками від 16.07.2018 року.
Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС Чугунової Г.О. від 13.03.2019 року у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам, накладено арешт на грошові кошти на рахунках ОСОБА_1  у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.
Копія зазначеної постанови про арешт коштів боржника була направлена до АТ «Таскомбанк».
20.03.2019 року постанова про арешт коштів була прийнята до виконання АТ «Таскомбанк».
22.03.2019 року стягувачем за ВП ОСОБА_2 подано заяву до ВДВС, якою вона просила суму заборгованості з аліментів у розмірі 7206,50 грн. врахувати при стягненні аліментів з ОСОБА_1 
10.04.2019 року відповідно до платіжного доручення грошові кошти у сумі 7206,50 грн було списано з рахунка боржника на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому стягненні виконавчого листа.
Розпорядженням державного виконавця від 17.05.2019 року зазначені кошти було перераховано на користь ОСОБА_2 .
Відповідно до повідомлення начальника Дніпровського ВДВС м.Херсона у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року у сумі 1277,28 грн., з 01.05.2018 року по 01.10.2018 року - 1278,26 грн., з 01.10.2018 року по 01.06.2019 року - 6379,50 грн.
16.08.2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження.
Відповідно до заяви від 15.10.2019 року ОСОБА_1 просив надати йому розрахунок заборгованості з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року
26.11.2019 року державний виконавець Беккер О.М. направила ОСОБА_1 розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з травня 2014 року по жовтень 2019 року включно, з якого вбачається, що заборгованість по аліментам на жовтень 2019 року становить 2528,44 грн.
06.12.2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами Виконавчого провадження.
01.09.2020 року у ВП №40191044 державним виконавцем Беккер О.М. складено розрахунок заборгованості по аліментам від 01.09.2020 року у ВП №40191044 за період з вересня 2012 року по серпень 2019 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 у ВП №40191044 станом на 01.09.2020 року складає 19161,91 грн.
На виконання вимоги державного виконавця, філія «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» та ГУ ПФУ в Херсонській області надали звіти по відрахуванням по стягненню аліментів з боржника ОСОБА_1 .
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року визнано протиправними дії посадових осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо відмови у наданні інформації відправлення на адресу ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 р. по 01.06.2019 р. листів за виконавчим провадженням № 40191044. Зобов`язано Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати інформацію (вих.№, дата надсилання) відправлення на адресу ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 р. по 01.06.2019 р. листів за виконавчим провадженням № 40191044.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 у ВП №40191044 станом на 01.11.2020 року складає 20623,91 грн.
Тобто, як вбачається із встановлених обставин справи, стягнуті кошти, які позивач просить зобов`язати повернути, були списані з його банківського рахунку в рахунок погашення наявної заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №40191044 та перераховані стягувачу ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина. 
Предметом позову у даній справі є зобов`язання вчинити певні дії на відшкодування завданої шкоди неправомірними діями державного виконавця та повернути грошові кошти.
Так, згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.
Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.
Як визначено у ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Необхідною підставою для відшкодування такої шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач.
Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже на підтвердження своїх вимог про зобов`язання вчинити певні дії на відшкодування завданої шкоди неправомірними діями державного виконавця та повернення грошових коштів, позивач мав надати докази, з яких можливо було б встановити неправомірність дій державного виконавця щодо перерахування таких коштів з банківського рахунку позивача на погашення заборгованості по сплаті аліментів. 
Суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог статті 89 ЦПК України, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 щодо повернення йому грошових коштів, як шкода, заподіяна уповноваженими особами ВДВС, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розрахунок заборгованості, відповідно до якого, державним виконавцем були списані зазначені кошти, визнаний судом неправомірним, як і дії та рішення державного виконавця щодо списання цих коштів з його рахунку та перерахунку їх стягувачу. Виконуючі дії щодо списання коштів із банківського рахунку та перерахування їх на рахунок стягувача, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, згідно постанови про арешт коштів боржника та на підставі платіжної вимоги щодо списання спірних коштів. 
Таким чином позивачем не доведено факт заподіяння йому шкоди, ОСОБА_2 отримала кошти правомірно, як стягувач за виконавчим провадженням, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.
Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, вони були предметом судового розгляду та додаткового правового аналізу не потребують.
Зокрема, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апелянта з приводу правомірності дій уповноваженої особи ВДВС по нарахуванню суми заборгованості по аліментам та визначенню її розміру, не можуть прийматися до уваги, оскільки у межах розгляду даної справи такі вимоги позивачем не заявлялися. Дане питання може бути вирішено судом шляхом подання відповідної скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.
Крім того, надана позивачем 09 квітня 2020 року заява про збільшення позовних вимог була повернута позивачу як така, що подана до суду вже після проведення судом першого засідання, що не узгоджується із положеннями  ст. 49 ЦПК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384,390 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                      О.А.Кузнєцова  

Судді:                                                              І.В.Вейтас

                         С.В.Радченко