Справа № 307/2993/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        14 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КОЖУХ О.А., МАЦУНИЧА М.В.
за участю секретаря                МІЦИ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 307/2993/16-ц за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» про заміну стягувача у виконавчих листах у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду від 29 грудня 2020 року, повний текст якої складено 4 січня 2021 року, головуючий суддя Бобрушко В.І., -

встановив:

ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» 13.10.2020 звернулося до суду із зазначеною заявою мотивуючи таким.
02.10.2017 Тячівським районним судом ухвалено рішення в справі 307/2993/16-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ «Карат-Шек», ТОВ «Мегна Груп Індустрія - УК (МГОЛД)», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т.В., приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Чернікова О.Є. і приватний нотаріус Тячівського міського нотаріального округу Стойка Н.М., яким витребувано на користь ПАТ «Дельта Банк» торгово-офісний комплекс загальною площею 914,4 кв. м і земельну ділянку площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташовані по АДРЕСА_1 .
Це рішення оскаржив ОСОБА_2 як особа, яка не брала участі в справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов`язки.
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 15.03.2018 скаргу ОСОБА_2 було задоволено, рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 було скасовано, в позові відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 10.06.2020 постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 15.03.2018 скасовано, рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 залишено в силі.
29.09.2020 на виконання рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 видані виконавчі листи.
За договорами від 10.09.2020 купівлі-продажу майнових прав, укладеними між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. за реєстровими №№ 1560 і 1561, заявник набув у власність майнові права щодо торгово-офісного комплексу загальною площею 914,4 кв. м та земельної ділянки площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташованих по АДРЕСА_1 , відмінні від права власності на це майно, що виникли або можуть виникнути в майбутньому, які включають, серед інших, право на визнання права власності на це майно, право витребування цього майна з чужого незаконного володіння, право на припинення дій третіх осіб, які порушують право власності, право на відшкодування збитків та іншої майнової шкоди, право на пред`явлення позову про визнання права власності покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацією права власності за покупцем, право на стягнення судових витрат, інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна.
Відповідно до ст. 512 ч. 1, ст. 514 ЦК України, новий кредитор набуває прав і обов`язків первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент відступлення відповідних прав, якщо інше не передбачено договором або законом.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, процесуального правонаступництва, є наступництво в матеріальних відносинах. Оскільки до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі вказаних договорів купівлі-продажу перейшли права за нерухомим майном, що раніше належали ПАТ «Дельта Банк», має місце правонаступництво та виникли підстави для залучення правонаступника у виконавчих листах і у виконавчому провадженні. Заміна кредитора у зобов`язанні на підставі відповідного правочину можлива на будь-якій стадії процесу. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження.
У разі вибуття однієї зі сторін у виконавчому провадженні суд за заявою сторони або заінтересованої особи замінює таку сторону правонаступником, ці правила застосовуються і у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ст. 15 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ч.ч. 1, 5 ЦПК України).
Посилаючись на ці обставини, на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим і підлягає виконанню, заявник просив замінити сторону виконавчого провадження - стягувача за виконавчими листами, виданими Тячівським районним судом 29.09.2020 у справі № 307/2993/16-ц, з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36 «б») на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» (код ЄДРПОУ 40696815, місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205).

Ухвалою Тячівського районного суду від 29.12.2020 заяву задоволено, замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» по примусовому виконанню виконавчих листів у цивільній справі № 307/2993/16-ц щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» торгово-офісного комплексу загальною площею 914,4 кв. м та земельної ділянки площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташованих по АДРЕСА_1 , та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 67635,00 грн сплаченого судового збору.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із її обґрунтованості, з того, що правонаступництво, яке відбулося встановленим порядком у матеріальних правовідносинах, має наслідком і правонаступництво у відповідних процесуальних відносинах, в тому числі, з виконання рішення суду.

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду як незаконну та необґрунтовану. Доводи скарги зводяться до таких.
Процесуальні права апелянта були порушені судом, оскільки ані він, ані його представник адвокат Носа І.М. не були належним чином повідомлені про судове засідання, призначене на 29.12.2020, і дізналися про нього лише із веб-сайту «Судова влада». Крім цього, представник Носа І.М. 29.12.2020 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, яке не було взяте до уваги судом. Таким чином, суд не дав можливості апелянту надати докази та свої пояснення.
Положення ст. 442 ЦПК України не передбачають заміни стягувача за відсутності виконавчого провадження. Виконавчого провадження з виконання рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 наразі не існує, тому немає й підстав для заміни сторони у такому провадженні.
Договори купівлі-продажу майнових прав, на підставі яких ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» як правонаступник ПАТ «Дельта Банк» у даних правовідносинах подало заяву про заміну сторони виконавчого провадження, оспорені апелянтом у суді як недійсні. За його позовом ухвалою Тячівського районного суду від 27.11.2020 відкрито провадження в справі № 307/3386/20. Відтак, зазначені договори не набули законної сили.
Нерухоме майно не належить апелянту з 20.09.2016, оскільки цього дня він уклав із ОСОБА_2 договір іпотеки щодо майна. На підставі договору іпотеки нерухоме майно належало ОСОБА_2 ще у 2016 році. Поза тим, цей договір іпотеки теж оспорюється в суді у справі № 307/2524/18, рішення в якій ще не ухвалене. Тому договір купівлі-продажу майнових прав щодо майна, якого не існує, незаконний.
Цих обставин суд першої інстанції не встановив.
З огляду на викладене, апелянт просить ухвалу суду скасувати і в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

У відзиві на апеляцію заявник ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Зазначає, зокрема, що заміна стягувача правонаступником, який набув відповідних прав, може бути проведена на будь-якій стадії процесу, в тому числі, у виконавчих листах і за відсутності відкритого виконавчого провадження, оскільки без такої заміни правонаступник позбавлений можливості реалізувати свої права щодо виконання рішення. Посилання апелянта на те, що договори купівлі-продажу майнових прав начебто не набрали законної сили безпідставні, позаяк суперечать правилам щодо чинності та презумпції правомірності правочину. Питання належності майна іншій особі не впливають на законність оскарженої ухвали, крім того, їм вже давалася оцінка касаційним судом.

14.04.2021 до початку розгляду справи до апеляційного суду електронною поштою надійшли клопотання:
апелянта ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям та підвищеною температурою тіла;
представника ОСОБА_2 адвоката Гайду О.І. у зв`язку з її участю в судовому засіданні в кримінальній справі в якості захисника обвинуваченого, призначеному Тячівським районним судом на 15-00 к.ч. 14.04.2021.

Ці клопотання залишені апеляційним судом без задоволення з огляду на таке.

До початку функціонування в суді Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (ст. 14, п. 15.1. розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Поряд із цим, наказом ДСА України від 01.06.2020 № 247 (із змінами, внесеними наказом ДСА України від 17.06.2020 № 268) з 01.06.2020 запроваджено дослідну експлуатацію підсистем «Електронний суд» та «Електронний кабінет», зокрема, у всіх місцевих і апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду).

Відтак, подання до апеляційного суду документів в електронній формі із використанням підсистем (сервісів) «Електронний суд» і «Електронний кабінет» допускається та забезпечує ідентифікацію ініціатора відповідного звернення і підписання документів електронним цифровим підписом (ЕЦП).

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 9901/335/20.

За приписами Законів України «Про електронний документообіг» (зокрема, ст. 5 ч. 1, ст. 6 ч.ч. 1, 2, ст. 7 ч.ч. 1, 2) і «Про електронні довірчі послуги» (зокрема, ст. 1 ч. 1 п.п. 23, 25, ст. 17 ч. 2, ст. 18 ч.ч. 2, 4) електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, повинна здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг, із застосуванням кваліфікованого електронного підпису (КЕП); кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Закон не забороняє подання до суду заяв, клопотань, звернень в електронній формі поза підсистемами (сервісами) «Електронний суд» і «Електронний кабінет». При цьому, слід зважити на те, що ЄСІТС наразі не функціонує передбаченим законом порядком і підстав для обмеження особи в праві звернення до суду в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги» немає.

Будь-яка письмова заява, клопотання, звернення, що подається до суду, повинна бути підписана заявником чи його представником; якщо документи подаються учасниками справи до суду в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника) (ст. 43 ч. 8, ст. 183 ч. 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом; повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ст. 43 ч. 2 п. 7, ст. 44 ч. 1 ЦПК України).

Вказані вище клопотання апелянта ОСОБА_1 і адвоката Гайду О.І. надійшли до апеляційного суду в електронній формі, однак, не містять кваліфікованих електронних підписів, тож ініціатори клопотань не виконали вимоги закону щодо підписання цих документів. Зазначене вже само по собі виключає можливість задоволення клопотань.

Поза тим: клопотання апелянта ОСОБА_1 бездоказове; клопотання адвоката Гайду О.І. необґрунтоване, позаяк розгляд справи в апеляційному суді був призначений на 10-45 к.ч. 14.04.2021, а розгляд справи, в якій мав брати участь адвокат в Тячівському районного суді, був призначений на 15-00 цього ж дня, що уможливлювало участь адвоката в обох процесах.

Наостанок, явка цих учасників процесу до апеляційного суду не визнавалася обов`язковою, а їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи (ст. 372 ч. 2 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» Булки С.Є., ПАТ «Дельта Банк» адвоката Кім М.М., які апеляцію ОСОБА_1 не визнали, розглянувши справу за правилами ст. 212, ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тячівського районного суду від 02.10.2017 у справі 307/2993/16-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ «Карат-Шек», ТОВ «Мегна Груп Індустрія - УК (МГОЛД)», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т.В., приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Чернікова О.Є. і приватний нотаріус Тячівського міського нотаріального округу Стойка Н.М., витребувано на користь ПАТ «Дельта Банк» торгово-офісний комплекс загальною площею 914,4 кв. м і земельну ділянку площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 214-222 т. 2).

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 як особи, яка не брала участі в справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов`язки, постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 15.03.2018 рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 було скасовано, в позові відмовлено (а.с. 44-52 т. 3).

Постановою Верховного Суду від 10.06.2020 постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 15.03.2018 скасовано, рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 залишено в силі (а.с. 215-221 т. 3).

За таких обставин виконавчі листи у справі на виконання рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 були видані позивачу ПАТ «Дельта Банк» лише 29.09.2020: виконавчий лист щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» торгово-офісного комплексу загальною площею 914,4 кв. м і земельної ділянки площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташованих по АДРЕСА_1 , і виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 67635,00 грн сплаченого судового збору (а.с. 223-227, 247-250 т. 3).

Протоколом електронного аукціону від 25.06.2020 № UA-EA-2020-06-17-000003-b зафіксований факт придбання на цьому аукціоні покупцем ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» активів ПАТ «Дельта Банк» (лот GL22N018528), зокрема, торгово-офісного комплексу загальною площею 914,4 кв. м і земельної ділянки площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташованих по АДРЕСА_1 (а.с. 91, 92 т. 4).

За результатом аукціону між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» були 10.09.2020 укладені договори купівлі-продажу майнових прав, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. за реєстровими №№ 1560 і 1561, на підставі яких ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло у власність майнові права щодо торгово-офісного комплексу загальною площею 914,4 кв. м та земельної ділянки площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташованих по АДРЕСА_1 , відмінні від права власності на це майно, що виникли або можуть виникнути в майбутньому, які включають, серед інших, право на визнання права власності на це майно, право витребування цього майна з чужого незаконного володіння, право на припинення дій третіх осіб, які порушують право власності, право на відшкодування збитків та іншої майнової шкоди, право на пред`явлення позову про визнання права власності покупця, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з подальшою реєстрацією права власності за покупцем, право на стягнення судових витрат, інші права, що випливають з майнових прав щодо нерухомого майна (а.с. 1-4 т. 4).

Отже, в силу положень ст.ст. 190, 202, ст. 512 ч. 1 п. 1, ст. 514, ст. 517 ч. 1, ст.ст. 655, 656 ЦК України та умов договорів відбулися передання ПАТ «Дельта Банк» своїх майнових прав щодо вказаних вище об`єктів нерухомості ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» за правочинами і відповідна цьому заміна кредитора в зобов`язанні. Правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України). Тож відповідне правонаступництво відбулося встановленим порядком.

Доводи апеляції про те, що договори купівлі-продажу майнових прав від 10.09.2020 не набули законної сили, оскільки оспорені апелянтом у суді як недійсні у справі № 307/3386/20, безпідставні. Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що в провадженні Тячівського районного суду перебуває справа № 307/3386/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» про визнання нечинними та скасування договорів купівлі-продажу майнових прав, провадження в якій відкрито ухвалою від 27.11.2020. Утім, оскільки відповідно до умов указаних договорів (пункти 5.6. відповідних договорів) і вимог закону (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 203 ч. 4, ст.ст. 205, 209, ст. 334 ч.ч. 1, 3 ЦК України), вони набирають чинності з дати їх підписання сторонами і нотаріального посвідчення, провадження в справі триває і договори не визнані судом недійсними (ст. 204 ЦК України), ці договори є чинними і обов`язковими для виконання сторонами.

Факт оспорювання у справі № 307/2524/18, провадження в якій відкрито ухвалою судді Тячівського районного суду від 03.09.2018, як це встановлено апеляційним судом порядком перевірки доводів апеляції, договору іпотеки від 20.09.2016, укладеного ОСОБА_1 з іпотекодержателем ОСОБА_2 , предметом якого є торгово-офісний комплекс і земельна ділянка, розташовані по АДРЕСА_1 , не може братися до уваги і не впливає на питання заміни стягувача у виконавчих листах.

У цій справі, провадження в якій триває, позов до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання недійсним указаного договору іпотеки пред`явило ПАТ «Дельта Банк» реалізуючи належні йому на той час права іпотекодержателя стосовно відповідного нерухомого майна. Окрім цього, обставинам, пов`язаним із укладенням договору іпотеки від 20.09.2016 та доводами ОСОБА_2 щодо його права на нерухоме майно дав оцінку Верховний Суд у постанові від 10.06.2020, де в контексті набуття права власності на нерухоме майно зазначив, зокрема, що ОСОБА_2 не надав доказів державної реєстрації свого права власності на нерухоме майно, тоді як виникнення і оформлення цього права безпосередньо пов`язані з моментом його державної реєстрації. Немає доказів реєстрації права власності ОСОБА_2 на торгово-офісний комплекс і земельну ділянку у даній справі і на час її розгляду судом першої інстанції та на час апеляційного розгляду справи.

Тому міркування апелянта про те, що нерухоме майно з 20.09.2016 належить ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки, який, крім того, оспорюється в суді, а тому «укладати договір купівлі-продажу майнових прав на майно, якого не існує, є незаконним», безпідставні.

Конституція України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 129-1). Аналогічні положення щодо обов`язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлювалися й частиною 1 статті 14 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містила правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (у редакції на час ухвалення судом рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння), що відповідає положенням ст. 18 редакції цього Кодексу, чинної з 15.12.2017.

Рішення суду, що набрало законної сили, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, звертається до виконання (ст. 368 і ст. 431 ЦПК України відповідних редакцій ЦПК України). Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією, Законами України та іншими нормативно-правовими актами (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII), що набрав чинності з 05.10.2016). Дії, що вчиняються під час виконавчого провадження, є за своєю правовою природою процесуальними, що окрім змісту відповідного законодавства підтверджується й правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у ряді справ (постанова від 23.04.2014 у справі № 6-26цс14, постанова від 19.08.2014 у справі № 3-56гс14, постанова від 30.03.2016 у справі № 6-2411цс15 та ін.) та практикою Верховного Суду.

За приписами ст. 442 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, ст. 15 ч. 5 Закону № 1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ці правила застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ст. 442 ч. 5 ЦПК України).

Верховний Суд у постановах від 15.05.2019 у справі № 370/2464/17, від 09.12.2019 у справі № 2-3627/09 і в ряді інших постанов висловив правові позиції, відповідно до яких, зокрема:
заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу;
згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник;
за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником;
виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення?права вимоги) на?стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора;
така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі, зокрема, відступлення права вимоги;
у зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини?5 статті 15 Закону № 1404-VIII, статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження;
виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону № 1404-VIII, з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав, зокрема, відступлення вимоги (цесія), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача;
підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах;
норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин;
таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу; без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом № 1404-VIII;
звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та??ст. 15 Закону № 1404-VIII.

У справі № 370/2464/17 Верховний Суд у ситуації, коли ставилося питання про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності такого провадження, а конкретною вимогою заявника була заміна стягувача правонаступником у цивільній справі, провадження в якій було завершене, скасував судові рішення, якими було відмовлено в задоволенні заяви, задовольнив заяву та постановив «замінити стягувача (відповідний банк) його правонаступником (відповідним товариством)». Таке ж формулювання застосував Верховний Суд і в справі № 2-3627/09 за обставин, коли ставилося питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні за відсутності такого провадження.

Аналогічна по суті правова позиція була раніше відображена і в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 6-1355/10.

Відтак слід констатувати, що ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» як кредитор у відносинах, боржником у яких є ОСОБА_1 , що виникли з чинного і обов`язкового до виконання рішення Тячівського районного суду від 02.10.2017 у справі 307/2993/16-ц, набуло прав кредитора за чинними договорами придбання активів та майнових прав і вправі було ставити питання про заміну ним попереднього стягувача, а суд першої інстанції з урахуванням правових позицій, сформульованих Верховним Судом, мав підстави для задоволення заяви.

Сама по собі відсутність виконавчого провадження не може слугувати підставою для відмови в задоволенні заяви нового кредитора, правонаступництво якого щодо прав і обов`язків первісного кредитора вже виникло з матеріально-правових підстав і реалізувати яке щодо виконання рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння новий кредитор може лише шляхом набуття статусу стягувача.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» у примусовому виконанні виконавчих листів у цивільній справі № 307/2993/16-ц.

Поряд із цим, суд першої інстанції припустився помилки в застосуванні норм процесуального права. Заява про заміну стягувача у виконавчих листах розглядається судом із повідомленням учасників справи про судове засідання (ст. 442 ч. 2 ЦПК України). Та обставина, що неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача у виконавчих листах не звільняє суд від обов`язку виконати вимоги закону (ст. 8 ч. 1, ст. 128 ч.ч. 2, 5, ст. 130 ч. 2, ст. 211 ч. 2, ст. 442 ч. 2 ЦПК України) щодо належного повідомлення учасників про судове засідання, правом на участь у якому вони розпоряджаються на власний розсуд з урахуванням факту такого повідомлення.

Про судове засідання, призначене на 09.11.2020, ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином, оскільки судова повістка відповідно до відмітки на ній не була відправлена судом через відсутність поштових марок (а.с. 29, 38 т. 4). В цьому судовому засіданні ОСОБА_1 не був присутній (а.с. 44 т. 4).

Про судове засідання, призначене на 23.11.2020, ОСОБА_1 був обізнаний і користуючись своїм процесуальним правом подав датоване 19.11.2020 заперечення на заяву про заміну стягувача у виконавчих листах зміст якого в подальшому був покладений в основу його апеляційної скарги на ухвалу Тячівського районного суду від 29.12.2020 (а.с. 56-58 т. 4). Водночас у судовому засіданні ОСОБА_1 участі не взяв (а.с. 60 т. 4).

Про судові засідання, призначені на 11.12.2020 і на 29.12.2020, ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином, судові повістки йому не направлялися, натомість sms-повідомлення про судові засідання направлялися ОСОБА_4 , яка під час розгляду по суті спору про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння була представником ОСОБА_1 на підставі довіреності (а.с. 64, 81, 84, 87, 88 т. 4). ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 29.12.2020 повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті Тячівського районного суду (а.с. 83 т. 4), що само по собі може мати місце, проте, в силу положень ст. 128 ч.ч. 11, 12 ЦПК України наразі не може вважатися належним повідомленням про час і місце розгляду справи.

Повідомлення судом ОСОБА_4 про судові засідання не може бути визнане належним повідомленням про них ОСОБА_1 , оскільки строк дії довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_4 , сплив 23.01.2018 (а.с. 32 т. 2 та ін.) і доказів оформлення представництва цією особою інтересів ОСОБА_1 під час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчих листах в справі немає. У судових засіданнях, призначених на 11.12.2020 і на 29.12.2020, ОСОБА_1 участі не брав (а.с. 80, 96 т. 4).

У справі немає ані доказів оформлення представництва адвокатом Носою І.М. інтересів ОСОБА_1 під час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчих листах, ані заяви від 29.12.2020 про відкладення розгляду справи, тому відповідні доводи апеляційної скарги не мають документального підтвердження.

Отже, попри те, що ОСОБА_1 реалізував своє право на висловлення позиції в справі та заперечення позиції заявника, доводи апеляції про неналежне виконання вимог цивільного процесуального закону щодо його повідомлення про час і місце розгляду справи слід визнати обґрунтованими.

У силу положень ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, розгляд справи (питання) судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції з ухваленням нового.

ОСОБА_1 обґрунтовує апеляційну скаргу серед іншого й тим, що не був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України про час і місце розгляду судом заяви ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», тому був позбавлений можливості на стадії розгляду справи судом першої інстанції повною мірою реалізувати свої процесуальні права.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 3 п. 3 ЦПК України апеляцію ОСОБА_1 слід задовольнити частково внаслідок наявності обов`язкової процесуальної підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, на яку посилається апелянт, скасувати оскаржену ухвалу та постановити нове судове рішення, яким заяву ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах задовольнити з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 3 п. 3, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Тячівського районного суду від 29 грудня 2020 року скасувати, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» про заміну стягувача у виконавчих листах задовольнити, замінити у виконавчих листах, виданих у цивільній справі № 307/2993/16-ц Тячівським районним судом 29.09.2020 щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» торгово-офісного комплексу загальною площею 914,4 кв. м і земельної ділянки площею 0,0498 га (кадастровий номер 2124410100:07:007:0046), розташованих по АДРЕСА_1 , та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 67635,00 грн сплаченого судового збору, стягувача Публічне акціонерне товариство АТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36 «б») його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» (код ЄДРПОУ 40696815, місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, оф. 205).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 15 квітня 2021 року.

Судді