ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
08 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3129/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року (головуючий суддя Ільков В.В.) у справі  № 160/3129/21 за позовом    ОСОБА_1 до  Дніпропетровської обласної прокуратури про  визнання дій бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог (а.с.89), просив визнати протиправними дії, бездіяльність відповідача, що пов`язані із нарахуванням та виплатою позивачу заробітної плати у період його роботи на посадах прокурора з 01.07.2015 по 30.12.2020 в меншому розмірі на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012, стягнути з відповідача кошти в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 01.07.2015 по 30.12.2020 на посадах прокурора та в рахунок відшкодування шкоди, завданої пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ, який Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнаний неконституційним в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ   зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо застосування до спірних правовідносин з оплати праці п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456-VІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу, бездіяльністю позивача щодо незастосування до спірних правовідносин Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII в частині визначення посадового окладу та не нарахування та невиплати позивачеві заробітної плати у розмірі передбаченому вказаним Законом. 
07.04.2021 відповідачем до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі №160/3129/21 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №160/6949/20.
Клопотання обґрунтовано тим, що правовідносини, що становлять предмет розгляду у цій справі та справі №160/6949/20, яка перебуває на розгляді Верховного Суду та по якій відкрито касаційне провадження ухвалою від 23.02.2021, є подібними. 
Предметом спору у цій справі є відшкодування Дніпропетровською обласною прокуратурою матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої заробітної плати, завданої колишньому працівнику визнанням норми неконституційною, при відсутності на законодавчому рівні конкретного порядку такого відшкодування та прямої дії положень ч.3 ст.152 Конституції України. Оскільки предмет спору у цій справі аналогічний предмету спору у справі №160/6949/20, відповідача вважає, що є необхідність зупинити провадження у справі №160/3129/21 до вирішення справи №160/6949/20 у касаційному порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції по справі № 160/6949/20 відповідно до  п. 5 ч. 2  ст. 236 КАС України.
Суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Верховного Суду від 23.02.2021 відкрито касаційне провадження у справі №160/6949/20, предмет розгляду (перегляду) якої   є подібним предмету спору у даній справі.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі зазначає, що виходячи зі змісту п. 5 ч. 2  ст. 236 КАС України підставою для зупинення судом провадження у справі може бути перегляд в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) саме палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Втім, як свідчать матеріали справи, зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Верховного Суду від 23.02.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 160/6949/20, в якій містяться типові спірні правовідносини. Водночас, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень 23.02.2021 Верховним Судом у справі №160/6949/20 прийнято ухвалу про відкриття касаційного провадження й, при цьому, відомості про те, що справа передавалась на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду відсутні. Таким чином, зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому процесуальним законодавством, оскільки постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі № 160/6949/20 переглядається в касаційному порядку колегією у складі трьох суддів, а не палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, а тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні.
Позивач (його представник) в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, наполягаючи на наявності підстав для зупинення провадження у справі за встановлених судом першої інстанції обставин. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Положеннями  статті 236 КАС України  розмежовані підстави, за яких суд має право зупинити провадження, та підстави, з настанням яких суд зобов`язаний вчинити дану процесуальну дію.
Перелік таких підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
У частині другій вищевказаної статті 236 КАС України  визначено перелік підстав, за яких суд має право зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України, який застосований судом першої інстанції,  суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
За визначенням в ч.1 ст.4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.
У той же час,  Кодекс адміністративного судочинства  України  не містить визначення поняття  «подібні правовідносини». За  правовим висновком  Верховного Суду, зокрема, у постановах від 13.02.2019 у справі №802/3999/15-а, від 03.07.2019 у справі №826/27404/15, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
Отже, виходячи з визначеного позивачем предмету спору, суті спірних правовідносин у цій справі  та справі, що перебуває на розгляді у Верховному Суді, № 160/6949/20, суд першої інстанції правильно вказав про подібність правовідносин у вказаних справах.
Разом з тим, аналіз наведених процесуальних норм права свідчить, що  суд вправі зупинити  провадження у разі  перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) саме палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Таким чином, можливість зупинення у провадження у справі на підставі пункту 5 частини 2  статті 236 КАС України  пов`язана не з будь-якими подібними справами, а обумовлюється їх обов`язковим розглядом у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Це виключає необґрунтоване зупинення судами провадження у справах виходячи лише з однієї з наявності на розгляді у Верховному Суді подібної справи, яких може бути безліч.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не взяв до уваги, що справа №160/6949/20 не переглядається у Верховному Суді палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відкриття провадження Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційного провадження у справі № 160/6949/20 не є підставою для зупинення апеляційного провадження на підставі  п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України, оскільки саме палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду не переглядається судове рішення у подібних відносинах.
Відтак, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 160/6949/20 прийнята з помилковим застосуванням п. 5 ч. 2  ст. 236 КАС України.
Наведене вище  відповідно до ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 310, 312, 315, 320, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 160/3129/21 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко