КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 369/4457/20-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4675/2021 
Головуючий у суді першої інстанції: Пінкевич Н.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ  
 
13 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
                головуючий  - Немировська О.В., 
                судді - Махлай Л.Д.,  Ящук Т.І.
                секретар - Лащевська Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від  26 серпня 2020 року, 
 
встановив:
в квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за Кредитним договором №725 від 13.11.2007, до якого було укладено 3 додаткові угоди, в загальній сумі 118 469 грн., посилаючись на те, що 10.12.2019 відбулись електронні торги щодо продажу прав вимоги за вказаним Кредитним договором, переможцем яких стало ТОВ «Конкорд факторинг». 05.03.2020 між ТОВ «Конкорд факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким було передано всі права за Кредитним договором та за договорами забезпечення.  
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від  26 серпня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач в особі директора - Голуба М.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду  обставинам справи. 
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника  ТОВ «Сварог Фінанс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ВАТ «СЕБ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та  ОСОБА_1 13.11.2007 було укладено Кредитний договір, за яким позичальник  з урахуванням змін відповідно до Додаткової угоди №1 та Додаткової угоди №2 отримала в кредит кошти в сумі 18 400 дол. США. За Додатковим договором №3 позичальнику було надано додатково кошти в сумі 115 177 грн. 76 коп.  на строк до 12.11.2027. В якості забезпечення виконання вказаного зобов`язання з відповідачем було укладено Договір іпотеки, предметом якого була земельна ділянка площею 0,610 га за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Петрушківська сільська рада, садове товариство «Мрія». За Договором про внесення змін в іпотеку було також передано садовий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці. Крім того, було укладено Договір поруки з ОСОБА_2 
10.12.2019 ПАТ «ФІДОБАНК» провело електронний аукціон продажу права вимоги за Кредитним договором №725, переможцем якого стало ТОВ «Конкорд факторинг». 23.12.2019 між банком та ТОВ «Конкорд факторинг» було укладено Договір відступлення права вимоги, за яким банк відступив свої права вимоги за Кредитним договором, Договорами іпотеки та Договором поруки.
 05.03.2020 між ТОВ «Конкорд факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги згідно якого позивачу було передано всі права в рамках Кредитного договору №725 від 13.11.2007, укладеним між банком та позичальником, а також всі права вимоги за договорам забезпечення. Оскільки позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором та Договором іпотеки, у позивача виникло право на припинення кредитування та дострокове стягнення заборгованості по кредиту, залишок за яким становить 59 952 грн. 27 коп. Крім того, позичальник в порушення умов договору іпотеки зареєструвала місце проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у іпотечному майні,  внаслідок чого  у позивача виникло право вимагати сплати штрафу в сумі 46 000 грн. на підставі пп. «к» пункту 3.3.  Договору іпотеки. Також позичальник не укладала договір страхування предмету іпотеки,  що є підставою для стягнення з неї штрафу в розмірі 46 000 грн. Крім того, позичальник не надавала копії платіжних документів на підтвердження сплати страхових внесків, що є підставою для стягнення  з неї штрафу в розмірі  46 000 грн., на підставі пункту 3.1 Договору іпотеки.
Також у позивача виникло право на стягнення штрафу в розмірі 25 579 грн. 30 коп. за порушення, передбачене п. 3.14.3 Додаткового договору за порушення пп. 3.12.7 в частині відсутності дійсних договорів страхування. Також в п. 3.14.3 пп. 3.12.8 передбачено відповідальність за припинення договорів страхування без письмової згоди банку, у вигляді штрафу в розмірі 25 579 грн. 30 коп. Також в п. 3.14.3 пп. 3.12.10  передбачено відповідальність за несплату страхових платежів та ненадання платіжних документів про сплату таких платежів в сумі 25 579 грн. 30 коп. Крім того, в п. 3.3.12.15 Додаткового договору на підставі пункту 3.14.3 передбачено відповідальність позичальника за ненадання банку щорічної документально підтвердженої інформації про доходи за останні 6 місяців у вигляді штрафу в розмір 25 579 грн. 30 коп. Отже, внаслідок систематичного невиконання відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість в сумі 300 269 грн. 47 коп. 
Оскільки позичальник не виконав вимогу про повернення заборгованості, що підтверджується Свідоцтвом, позивач звернув стягнення на предмет іпотеки та став власником майна, вартість якого була визначена за Висновком експерта про експертно-грошову оцінку в сумі 119 000 грн. З урахуванням часткової сплати позичальником коштів  в сумі 62 800 грн., позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 118 469 грн. 47 коп. та понесені судові витрати.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від  26 серпня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним вимог.
Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.
Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення  стст. 509, 512, 514, 516, 526, 527, 610 ЦК України. 
Як видно з матеріалів справи, 13.11.2007 між ВАТ «СЕБ Банк» (правонаступником якого був ПАТ «ФІДОБАНК») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №725, за умовами якого позичальнику було надано кредит в  сумі 11 500 дол. США на термін до 12.11.2027. Додатковими угодами № 1, 2 та 3 від 11.04.2008, 07.04.2009, 13.11.2012 до договору вносились зміни. На забезпечення виконання Кредитного договору між тими ж сторонами було укладено Договір іпотеки, до якого вносились зміни за Договорами від 11.04.2008, 13.09.2012, 01.11.2012. На забезпечення виконання Кредитного договору банком з ОСОБА_2 було укладено Договори поруки 13.11.2007 та 13.09.2012. 
10.12.2019 відбулись електронні торги, найменування лоту - право вимоги за кредитним договором №725 від 13.11.2007. 23.12.2019 між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Конкорд факторинг» було укладено Договір про відступлення права вимоги, вартість якої сторони визначили в сумі 56 385 грн. 09 коп.. В реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами зазначається, що заборгованість за кредитним коштами становить 59 777 грн. 50 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 174 грн. 77 коп. (а/с 36).
05.02.2020 між ТОВ «Конкорд факторинг» та ТОВ  «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, вартість якої сторони визначили в сумі 60 000 грн. В Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються та боржники за такими договорами, який міститься в Додатку до Договору, зазначено Кредитний договір №725 від 13.11.2007, позичальник - ОСОБА_1 , заборгованість за кредитними коштами становить 59 777 грн. 50 коп. та заборгованість за нарахованими процентами 174 грн. 77 коп. 
Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з п. 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з чч. 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В ст. 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зроблено висновок, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.
Відповідно до положень  ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності,  суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по їх доказуванню.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). 
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За положеннями ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням чч.1 і 2 ст. 516 ЦК України).
В даному випадку на момент передачі права вимоги ТОВ «Конкорд факторинг» від ПАТ «ФІДОБАНК» у позичальника була відсутня прострочена заборгованість за Кредитним договором від №725 від 13.11.2007. Також не було зазначено про заборгованість за штрафами відповідно до умов Кредитного договору та Додаткових договорів до нього.  
В п. 2 Договору про відступлення права вимоги від 23.12.2019 зазначалось, що за цим Договором новий кредитор в день укладення Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком в повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання штрафних санкцій у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за ви виключенням права здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. 
Обов`язок банку та нового кредитора повідомити боржнику про відступлення права вимоги  за основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором в порядку, передбаченому  чинним законодавством або відповідним основним договором було закріплено  в п. 3 Договору про відступлення права вимоги. Також було зазначено, що сторони погоджуються, що  відповідно до ст. 516 ЦК України новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржника про відступлення прав вимоги за основними договорами  на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь банку, у тому числі надходження на користь банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань  за основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги  на підставі цього договору вважається належним виконанням відповідним із боржників  зобов`язань за основними договорами.
Доводи позивача про те, що ОСОБА_1 допустила порушення умов Кредитного договору (з урахуванням внесених змін) та Договору іпотеки (з урахуванням несених змін), не укладала договори страхування предмета іпотеки, здійснила реєстрацію дітей в будинку, який є предметом іпотеки, ненадання копій платіжних документів, що підтверджують сплату страхових внесків, відсутність дійсних  договорів страхування, несплата страхових платежів та ненадання оригіналів платіжних документів, ненадання інформації про свої доходи,  припинення договорів страхування без погодження з банком, що є підставою для стягнення з неї штрафів, є необґрунтованими, оскільки при зверненні до суду з даним позовом, позивач не надав жодного доказу щодо таких порушень, а в апеляційній скарзі посилається на договори, які були надані відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції. 
Також колегія суддів звертає вагу на те, що в  п.5  Договору про відступлення права вимоги від 23.12.2019 вказано, що новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав від банку усі наявні у банку документи, що підтверджують право вимоги до боржників, про що сторони складають акт приймання-передачі документації.  
В Договорі про відступлення прав вимоги від 05.03.2020 в п. 5 також вказується, що новий кредитор  підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від первісного кредитора усі наявні у первісного кредитора документи, що підтверджують право вимоги до боржників. В Акті приймання-передачі оригіналів документів від 05.03.2020 зазначено найменування документів, які передаються: Кредитний договір, додатки до Кредитного договору, додаткові угоди до кредитного договору,  Договір іпотеки,  Договори про внесення змін до Договору іпотеки, Договір поруки від 13.11.2007, додатковий договір до Договору поруки, Договір поруки від 13.09.2012, Витяг з Державного реєстру правочинів, Витяг з Державного реєстру іпотек,  Витяги про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек, Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
Отже, документи, які були передані при укладенні Договорів уступки права вимоги від банку до ТОВ «Конкорд факторинг» та від ТОВ «Конкорд факторинг» до ТОВ «Фінансова компанія «Сварог фінанс» не містили документів, з яких позивач міг зробити висновок про порушення ОСОБА_1 умов Кредитного договору та Договору іпотеки. Також апелянт з часу набуття права вимоги не надсилав ОСОБА_1 вимоги про надання таких документів та вимогу про дострокове стягнення заборгованості. 
На підтвердження  направлення  позичальнику вимоги про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором позивачем було надано Свідоцтво від 06.02.2020, видане приватним нотаріусом КМНО Колесник О.І., згідно якого ОСОБА_1 було передано заяву, яка містила Вимогу про повернення боргу. Згідно наданої в суд апеляційної інстанції копії вказаної Вимоги, ТОВ «Конкорд факторинг» направило ОСОБА_1 вимогу достроково погасити заборгованість сумі 59 952 грн. 27 коп., зазначаючи в якості підстави для дострокового погашення заборгованості несвоєчасне внесення коштів на поповнення рахунку станом на 27.12.2019.  
Згідно наданих ОСОБА_1 копій платіжних документів, вона сплатила 13.12.2019 на рахунок ПАТ «Фідобанк» кошти в сумі 1 240 грн., отже підстав для направлення позичальнику вимоги про дострокову сплату всієї суми кредиту у ТОВ «Конкорд факторинг» не було.  
21.01.2020 ОСОБА_1 сплатила на рахунок ТОВ «Конкорд факторинг» кошти в сумі 1 400 грн., та 13.02.2020 - 1 400 грн.
ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» вимоги до ОСОБА_1 щодо дострокового погашення кредитної заборгованості не направляло. Також позивач не направляв позичальнику вимогу про надання документів щодо укладення договорів страхування, сплату страхових внесків, надання відомостей про реєстрацію фізичних осіб в будинку,  який є предметом іпотеки, довідок про доходи. 
23.03.2020 ОСОБА_1 сплатила на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» кошти в сумі 60 000 грн. (а/с 70-72). 
Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Таким чином, у позивача були відсутні підстави заявляти вимогу про дострокову сплату позичальником сум кредиту і позичальник повністю виконала свої зобов`язання за Кредитним договором ще до пред`явлення позову до суду. 
Згідно з чч. 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У ч. 4  статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»  (заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін. 
На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд 
 
постановив:
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2021 року.
 
Головуючий                                                
 
Судді