УХВАЛА
 
31 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 362/4231/17
провадження № 61-7210ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І.,                     Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства імені Тараса Григоровича Шевченка про визнання недійсним типового договору, додаткової угоди та скасування державної реєстрації,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У серпні 2017 року Приватне сільськогосподарське підприємство імені                         Т. Г. Шевченка звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило:
-          визнати за підприємством право користування земельною ділянкою, кадастровий номер 3221488600:06:005:0014, розташованої на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області, за договором оренди земельної ділянки № б/н, власниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
-          заборонити відповідачам вчиняти дії, що перешкоджають підприємству як орендарю, користуватися орендованою земельною ділянко, а саме дії по обробці земельної ділянки та проведенню посівних робіт;
-          зобов`язати відповідачів усунити перешкоди у праві користування підприємством вказаною земельною ділянкою, шляхом звільнення земельної ділянки для подальшого її використання за договором оренди.
У грудні 2017 року відповідачі за первісним позовом звернулися в суд із зустрічним позовом до приватного сільськогосподарського підприємства імені Тараса Григоровича Шевченка, в якому просили:
-          визнати недійсними типовий договір оренди землі № 189, укладений                         05 березня 2004 року між підприємством та ОСОБА_3 , та додаткову угоду від 30 червня 2016 року до Договору оренди земельної ділянки, укладену між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та підприємством;
-          скасувати державну реєстрацію типового договору оренди землі № 189 від 05 березня 2004 року, здійснену у Державному реєстрі земель                          25 червня 2004 року за № 1467.
 
Свої вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_3 не підписувала типовий договір оренди землі, а ОСОБА_1 не підписував додаткову угоду.
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від                                 26 листопада 2020 року закрито провадження у справі за позовом приватного сільськогосподарського підприємства імені Тараса Григоровича Шевченка до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права користування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, у зв`язку з відмовою від позову.
 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від                                  26 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства імені Тараса Григоровича Шевченка про визнання недійсним типового договору, додаткової угоди та скасування державної реєстрації типового договору задоволено. Визнано недійсними типовий договір оренди землі № 189 від 05 березня 2004 року, укладений між ПСП ім. Т. Г. Шевченка та ОСОБА_3 , та додаткову угоду від 30 червня                  2016 року до Договору оренди земельної ділянки № 189 від 05 березня 2004 року, укладену між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ПСП ім. Т.Г. Шевченка. Скасовано державну реєстрацію типового договору оренди землі № 189 від                     05 березня 2004 року.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в складі колегії суддів Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., Крижанівської Г. В. рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада                    2020 року в частині задоволення позову про:
-          визнання недійсним типового договору та додаткової угоди скасовано та в задоволенні позов в цій частині відмовлено;
-          скасування державної реєстрації типового договору змінено в частині підстав задоволення та викладено мотивувальну частину рішення у редакції постанови.
Апеляційний суд виходив із того, що позивачем оспорюється факт саме укладання правочинів, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а при вирішенні спору про захист права, яке позивач вважав порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.  У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачі як власники земельної ділянки вважають порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їм майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Оскільки реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою, спосіб захисту такого порушеного права шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.
 
26 квітня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову про визнання договорів недійсними.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                      19 грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсними типового договору, додаткової угоди та скасування державної реєстрації.
 
Справа № 363/4231/17 є справою незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від                          24 березня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Крат
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук