РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/15302/20
Провадження № 22-ц/4815/491/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача      - Шимківа С.С.,
суддів:                 - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,
учасники справи: 
позивач - АТ "АКЦЕНТ-БАНК",
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АТ "АКЦЕНТ-БАНК" на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року (ухвалене у складі судді Першко О.О.) у справі за позовом АТ "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
в с т а н о в и в :
У вересні 2020 року АТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC00002045580 від 30 травня 2019 року у розмірі 19 504 грн. 49 коп..
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 06 вересня 2020 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 19 504 грн. 49 коп., з яких: 10 293 грн. 37 коп. заборгованість за кредитом; 8 761 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками; 450 грн. 00 коп. заборгованість по штрафах.
Заочним Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року позов АТ "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00002045580 від 30 травня 2019 року у розмірі 10 293 (десять тисяч двісті дев`яносто три) гривні 37 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "АКЦЕНТ-БАНК" судові витрати у розмірі 1 109 (одна тисяча сто дев`ять) гривень 32 копійки.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої Банком заборгованості за відсотками у сумі 8 761 грн. 12 коп., виходячи з розміру відсоткової ставки визначеної з урахуванням Тарифів Банку та Умов та правил надання банківських послуг та заборгованості по штрафам у розмірі 450 грн. 00 коп., оскільки нарахування відсотків та штрафів сторони у письмовому вигляді не обумовлювали.
Не погоджуючись із заочним рішенням місцевого суду, АТ "АКЦЕНТ-БАНК" оскаржило його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в A-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з ними та зобов`язався у подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, які викладаються на сайті Банку. Боржник користувалась кредитом, що свідчить, що він погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг.
Вважає безпідставним посилання суду на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, оскільки у зазначеній справі розглядався випадок, коли Тарифи Банку не були підписані боржником.
Зауважує, що у даному випадку до матеріалів справи додано не тільки Тарифи Банку, а й Паспорт споживчою кредиту за програмою "Кредитна картка", у якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником, хоча суд першої інстанції і зазначає зворотнє.
Наголошує, що номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор, між сторонами було погоджено, оскільки його було вказано особисто відповідачем у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, яку він підписав власноруч. У зв`язку з чим, вважає, що паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмовлених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на те, що позивачем фактично оскаржуються рішення суду щодо незадоволених вимог і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується.
Судом встановлено, що 30 травня 2019 року ОСОБА_1 заповнила та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, отримавши, як вбачається із змісту позовної заяви, кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. 
У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. 
Тип картки, яку бажає оформити ОСОБА_1 , після ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та бажаний кредитний ліміт у анкеті-заяві не зазначений.
До кредитного договору позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами, а також Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка".
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість   ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 06 вересня 2020 року становить 19 504 грн. 49 коп., з яких: 10 293 грн. 37 коп. заборгованість за кредитом (поточна і прострочена); 8 761 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками (поточна і прострочена); 450 грн. 00 коп. заборгованість по штрафам.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Запропоновані АТ "АКЦЕНТ-БАНК" умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена.
Аналіз положень ст.ст.549, 551, 1048, 1049, 1050, 1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка може встановлюватись законом та договором.
У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 30 травня 2019 року процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та штрафу, крім розрахунку заборгованості за договором, станом на 06 вересня 2020 року, посилається на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Тарифів, а також Витягом з Умов та правил, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів).
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, сплату неустойки, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Отже, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 30 травня 2019 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. А тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Тому, вірним є використання при вирішенні спору у цій частині, висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які у т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, порушених у апеляційній скарзі.
Доцільність застосування цих висновків при відсутності заперечень щодо умов відповідного договору зі сторони відповідача та навіть при заочному розгляді справи підтверджена у низці постанов Верховного Суду, у т.ч.: від 09 жовтня 2019 року в справі № 180/1801/16-ц; від 31 липня 2019 року в справі № 755/1907/16-ц; від 24 липня 2019 року в справі № 203/3169/16-ц; від 31 липня 2019 року в справі 755/13316/16-ц; від 13 листопада 2019 року в справі № 755/17260/16-ц; від 24 липня 2019 року в справі №755/20484/15-ц; 21 жовтня 2019 року в справі №576/439/18; від 22 серпня 2019 року в справі № 243/515/16-ц; від 16 жовтня 2019 року в справі № 180/1706/16-ц; від 11 вересня 2019 року в справі № 753/23698/15-ц; від 30 жовтня 2019 року в справі № 355/558/18; від 04 вересня 2019 року в справі №382/1131/18.
Колегія суддів погоджується також із висновком місцевого суду, що доданий до позовної заяви паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" не є належним та допустимим доказом погодження сторонами умов договору.
Так, з наданого паспорта видно, що від імені кредитодавця паспорт підписано шляхом використання факсимільного підпису та відтиску печатки банку, а від імені споживача вказано, що підпис клієнта ОСОБА_1 30 травня 2019 року підтверджено ОТП 87 з номера телефону НОМЕР_1 , що ознайомлений з дійсними Умовами та Правилами надання банківських послуг.
Згідно з ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).  Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 ЗУ "Про електронну комерцію").
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За положеннями ст.3 Закону України "Про електронно-цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису.
У матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами угоди умов про її підписання за допомогою підтвердження з номера телефону, ідентифікацію такого номера телефону або за допомогою електронного цифрового чи електронного підпису з боку відповідача, створення електронного підпису, ідентифікації та реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах для укладення правочину відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Таким чином, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність належних та допустимих доказів підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка".
Крім того, анкета-заява не містить відомостей про те, яку саме картку отримав відповідач, тоді як паспорт споживчого кредиту містить умови щодо кредитування кредитного продукту картка "Універсальна", картка "Універсальна Голд" та картка "Зелена".
Зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У третьому розділі паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці до 200 000 грн., однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.
У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Таким чином, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Більше того, у розділі 7 "Інші важливі правові аспекти" зазначено, що вказана у Паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року, у той час, як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, підписана відповідачем 30 травня 2019 року, тобто після закінчення терміну чинності та актуальності наданої інформації у Паспорті.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства (встановлені законом), зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. 
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості по відсотках та штрафам є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу АТ "АКЦЕНТ-БАНК" залишити без задоволення, а заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                           Шимків С.С.
Судді:                                                                          Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.