ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року	Львів	Справа № 140/1949/21 пров. № А/857/10754/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Мачульського В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконним та скасування наказу,-

                                                   ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Володимир-Волинського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконним та скасування наказу № 11 від 27.01.2021.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 27.01.2021 відповідачем було винесено наказ № 11, яким старшого лейтенанта ОСОБА_2 , офіцера мобілізаційного відділення вважати таким що вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_1 (місце перебування військової частини – військова частина НОМЕР_2 смт. Мала Любаша), до окремого розпорядження на період виконання службових (бойових) завдань військовою частиною НОМЕР_1 в районі проведення операції об`єднаних сил з 29.01.2021. Просив позов задоволити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, про що свідчить копія посвідчення офіцера НОМЕР_3 та копія Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 02.06.2016, укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 ..
З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2021 року на адресу Володимир-Волинського ОРТЦК та СП засобами АСУ «Дніпро» надійшло розпорядження військового комісара Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ВП/166 від 27.01.2021 року (вх. № 244). 
Згідно даного розпорядження військовому комісару Володимир-Волинського ОРТЦК та СП було визначено з 29.01.2021 року відрядити особовий склад згідно додатку (до окремого розпорядження на період виконання службових (бойових) завдань військовою частиною НОМЕР_1 в район проведення операції об`єднаних сил до військової частини НОМЕР_1 (місце перебування військової частини НОМЕР_1 - військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) та забезпечити їх прибуття до 17.00 год. 29.01.2021 року.
Забезпечити військовослужбовців всіма видами забезпечення; видати військовослужбовцям три примірника посвідчення про відрядження із записом: у графі «найменування військової частини, установи, організації»: у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ; у графі «мета відрядження - « виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС; підстава - розпорядження начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_4 від 25.01.2021 року №501/3/1/79 та наказ командира в/ч (від якої відряджається військовослужбовець)». Згідно додатку до розпорядження ВП/166 від 27.01.2021 року відрядженню підлягав, серед інших, офіцер мобілізаційного відділення старший лейтенант ОСОБА_1 .
Вимоги розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № ВП/166 від 27.01.2021 року були доведенні до офіцера мобілізаційного відділення старшого лейтенанта ОСОБА_3 під особистий підпис. Факт ознайомлення старшого лейтенанта ОСОБА_4 з вимогами розпорядження ВП/166 від 27.01.2021 року підтверджується його особистим підписом.
Разом з тим, з метою виконання вимог розпорядження начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_4 №501/3/1/79 від 25.01.2021 року та розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та СП ВП/166 від 27.01.2021 року військовим комісаром Володимир-Волинського ОРТЦК та СП було видано наказ по стройовій частині №11 від 27.01.2021 року.
Даним наказом було визначено вважати такими, що вибули у відрядження до військової частини НОМЕР_1 (місце перебування військової частини НОМЕР_1 - військова частина НОМЕР_5 смт. Мала Любаша), до окремого розпорядження на період виконання службових (бойових) завдань військовою частиною НОМЕР_1 в районі проведення операцій об`єднаних сил з 29.01.2021 року: старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера мобілізаційного відділення.
Частиною 2 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232 XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.
Відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 02.06.2016, укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 останній приймав присягу на вірність народу України та взяв на себе зобов`язання щодо захисту його інтересів.
Положеннями статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що проходження військової служби здійснюється:
- громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;
- іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Статтею 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) передбачено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти (стаття 7 Статуту).
Згідно статті 28 Статуту єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до статті 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Згідно Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу від 02.06.2016, укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 , гр. України ОСОБА_1 ознайомилась із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема, проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії Контракту, а в разі настання особливого періоду і понад встановлений строк Контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників), знати і сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку Контракту, а також особливі обов`язки, визначені Статутами Збройних Сил України.
Як зазначено в оскаржуваному позивачем наказі слід вважати такими, що вибули у відрядження до військової частини НОМЕР_1 (місце перебування військової частини НОМЕР_1 - військова частина НОМЕР_5 смт. Мала Любаша), до окремого розпорядження на період виконання службових (бойових) завдань військовою частиною НОМЕР_1 в районі проведення операцій об`єднаних сил з 29.01.2021 року: старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера мобілізаційного відділення.
Порядок проходження військової служби у Збройних силах України громадянами України визначено відповідним Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі за текстом - Положення).
Пунктом 12 Положення передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно приписів пункту 40 Положення, у разі переміщення по службі військовослужбовця з однієї військової частини до іншої для дальшого проходження військової служби дія контракту про проходження військової служби не припиняється. Окремі умови контракту за новим місцем служби можуть бути переглянуті та засвідчені підписами сторін контракту.
Приписами пункту 82 Положення встановлено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється, зокрема, для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця.
Військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду (пункт 83 Положення).
Відповідно до приписів пункту 90 Положення, необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.
Переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи (пункт 110 Положення).
Згідно пункту 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених    пунктом 82 цього Положення.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що згоди військовослужбовця при переміщенні не вимагається, а наказ про переміщення військовослужбовця з однієї військової частини до іншої не змінює правовідносин з приводу проходження військової служби.
Пунктом 113 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що переміщення на нове місце військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, викликане потребою догляду за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) чи особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, здійснюється командирами з`єднань, рівнозначними їм і вище посадовими особами на підставі рапорту військовослужбовця та відповідних документів, які підтверджують потребу в постійному сторонньому догляді (допомозі, нагляді) за ними.
Пункт 4.14 розділу IV Інструкції №170 застосовується виключно до п.п. 2, 3 п. 82 Положення №1153/2008. Так, п. 4.14 Інструкції №170 визначено переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця.

Однак таке переміщення відбулося не у зв`язку з ініціативою військовослужбовця, що мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сім`ї змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами.

Пункт 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачає виключення до переміщення без згоди військовослужбовця, якщо потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами. Як вбачається із доданої позивачем довідки МСЕК серія ВЛН №027106 матір позивача маю статус особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання довічно, у висновку про умови та характер праці зазначено протипоказана важка фізична робота, однак у даній довідці не зазначено що особа потребує у щоденному сторонньому догляді. Інших документів які б підтверджували доводи позивача щодо потреби щоденного догляду за хворою матір`ю позивачем не надано. 

Відтак, враховуючи, що позивач не надав документів, які би підтверджував факт утримання чи піклування за непрацездатною особою, яка потребує стороннього догляду посилання позивача на дані обставини є не обґрунтованими.

Посилання позивача на неможливість переміщення у зв`язку з потребою у догляді за одинокою хворою матір`ю яка є інвалідом ІІІ групи, та потребує щоденного догляду, як на підставу для заборони переміщення його до іншої військової частини є також безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що переміщення здійснювалось у відповідності до керівних документів, які регулюють порядок проходження військовослужбовцями військової служби у Збройних Силах України, а саме п. 82 Положення.

Не заслуговує на увагу на думку апеляційного суду також твердження позивача про те, що на утримані має багатодітну родину і дітей до чотирнадцяти років, оскільки дана обставина не дає йому право відмовлятись виконувати накази та службові (бойові) завдання в зоні проведення ООС, а також не передбачена вичерпним переліком підстав, визначених приписами пункту 112 Положення.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року у справі №140/1949/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 23.06.2021