ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1262/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
1) визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокуратура від 21 грудня 2019 року №2055ц, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при здійсненні оперативно-розшукової діяльності щодо прокурорів та працівників органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;
2) поновити ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури в Офісі Генерального прокурора на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при здійсненні оперативно-розшукової діяльності щодо прокурорів та працівників органів прокуратури Генеральної інспекції, а в разі здійснення за час після звільнення ОСОБА_1 зміни структури посад за штатним розкладом, на рівнозначній посаді;
3) стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 грудня 2019 року по день поновлення на роботі. 
09 грудня 2020 року позивачем подано заяву про зміну (доповнення) предмету та підстав позову, а також долучення додаткових доказів до матеріалів справи, якою первісно заявлені позовні вимоги доповнено новою позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення №1/3 кадрової комісії №7 від 03.12.2019 «Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації».
15 лютого 2021 року позивачем подано клопотання, яким позивач просив у поданій заяві про зміну предмету і підстав позову вступну частину вважати наступною - «Заява про зміну (доповнення) предмету позову, а також долучення додаткових доказів до матеріалів справи», резолютивну частину наступною - «прийняти до розгляду заяву про зміну (доповнення) предмету позову, а також долучення додаткових доказів до матеріалів справи».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року повернуто заяву про зміну (доповнення) предмету і підстав позову без розгляду. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не навів переконливих доводів, які б давали підстави до залишення заяви без розгляду чи її повернення. Крім того вказує, що у суду не було правових засад для повернення заяви з підстав недотриманням частини 1 статті 167 КАС України.
Поруч з цим, апелянт зауважує, що у заяві про зміну предмету позову наводилися доводи та докази необхідності зміни предмета позову. При цьому, допущена при складанні заяви помилка не могла вплинути на суть заявлених позовних вимог, оскільки в позовній заяві однією з підстав визнання наказу про звільнення незаконним було протиправне рішення кадрової комісії.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у  статті 44  цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
  Таким чином, у визначений процесуальним законом строк, позивач може подати заяву про зміну позовних вимог, шляхом збільшення або зменшення розміру позовних вимог та шляхом зміни підстави або предмету адміністративного позову.
Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Під підставами позову, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.  Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
Так, в первісно поданому позові позивачем були заявлені наступні вимоги:
- визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення позивача;
- поновити позивача на роботі;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Підставами для звернення позивача до суду з первісними позовними вимогами є: 1) не набуття кадровими комісіями дискреційних повноважень на час проведення атестації; 2) загальна відсутність підстав для звільнення позивача з роботи; 3) застосування відповідачем в процесі звільнення з роботи дискримінації до позивача; 4) невизначеність в наказі про звільнення конкретних підстав для звільнення позивача з роботи; 5) необхідність застосування у правовідносинах норм Конституції України, як норм прямої дії, замість норм Закону №113-IX від 19.09.2019; 6) відсутність обов`язкової реєстрації в Мінюсті «Порядку проходження прокурорами атестації»; 7) порушення процедури та прав позивача при проведенні співбесіди; 8) недотримання порядку звільнення позивача.
У поданій 09.12.2020 року заяві, з урахуванням клопотання  від 15.02.2021 року, позивач, додатково до заявлених позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.
На обґрунтування додатково заявленої позовної вимоги позивач зазначив, що ним здобуті додаткові докази, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Після відкриття провадження у даній справі ним отримано рішення №1/3 кадрової комісії №7 від 03.12.2019 року «Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації» та докази, які, на переконання позивача, свідчать про його протиправність. Враховуючи, що дане рішення слугувало безумовною підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення, вказані обставини зумовили необхідність подання заяви про зміну (доповнення) предмету позову.
Повертаючи без розгляду вказану заяву позивача, суд першої інстанції, проаналізувавши підстави для звернення позивача до суду з первісними позовними вимогами та підстави для заявлення нової позовної вимоги, дійшов висновку про те, що підстави позовних вимог є різними, а отже, позивачем одночасно змінено і предмет і підстави позову при поданні заяви про зміну (доповнення) предмету і підстав позову.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
За приписами процесуального закону одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається. Подання такої заяви не повинно призводити до заявлення по суті нового адміністративного позову.
Натомість, доповнення позову додатковими вимогами не вважається зміною позовних вимог, оскільки тлумачення зміни передбачає заміну, наприклад, однієї вимоги іншою, а не доповнення раніше заявлених вимог.
Крім того, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин.
Зі змісту позовних вимог і наведених на їх обґрунтування аргументів вбачається, що предмет позову стосується дій та рішень відповідача у межах процедури проходження позивачем атестації та його звільнення, в тому числі, стосується наказу про звільнення останнього, який, в свою чергу, винесений на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, яке й просив визнати протиправним та скасувати позивач.
Таким чином, заявлення позивачем додаткової вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №1/3 кадрової комісії №7 від 03.12.2019 року «Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації», яке прийнято у межах тієї ж процедури проходження позивачем атестації та його звільнення,  та безпосередньо слугувало підставою для винесення наказу від №2055ц 21.12.2019 року, яким звільнено ОСОБА_1 , не свідчить про зміну предмета позову.
За встановлених обставин, на переконання колегії суддів, в даному випадку мало місце саме доповнення позовних вимог.
Додатково колегія суддів зауважує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначав про те, що відповідач не ознайомив його з відповідним рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження атестації та не видав копії такого рішення.
В свою чергу, у заяві про зміну (доповнення) предмету позову позивач вказав, що вищевказане рішення кадрової комісії останній отримав після відкриття провадження у даній справі, що й зумовило подачу відповідної заяви.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем по суті заявлено новий позов в рамках даної справи. 
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Згідно з частиною 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись статтями 312, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        Г.В.Земляна

суддя                                        О.М.Оксененко