ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                  Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.
23 червня 2021 р. 	Справа № 623/1052/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ізюмська міська рада Харківської області про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень неправомірними та порушенням прав позивача, -
в с т а н о в и в:
19.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнень (а.с.17-22) просить:
          - визнати дії, що вчинені суб`єктом владних повноважень – Ізюмським управлінням Державної казначейської служби України Харківської області, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а неправомірними та порушенням прав позивача, підтверджених цією постановою;
          - зобов`язати Ізюмське управління Державної казначейської служби прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн;
          - зобов`язати Ізюмське управління Державної казначейської служби України Харківської області здійснити заходи примусового виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а в частині стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн.
          Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що 16.04.2020 року він звернувся із заявою до відповідача, якою просив прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 623/1052/16-а виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на його користь в розмірі 200.506,32 грн, однак відповідачем було надано відповідь, що означений виконавчий лист повернуто без виконання. Враховуючи отриману відповідь, позивач вважає, що відповідачем не було прийнято до виконання вищевказаний виконавчий лист та ним не було здійснено жодного виконавчого заходу на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2019 року по справі № 623/1052/16-а.
У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що позивачем не вказано суть неправомірних, на його думку, дій Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області, як і не конкретизовано, які саме заходи потрібно вчинити стосовно боржника – Ізюмської міської ради Харківської області щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 200.506,32 грн, враховуючи відсутність відкритих реєстраційних рахунків боржника в Управлінні, що унеможливлює примусове стягнення боргу з рахунків боржника.
Відповідач також зазначив, що не є учасником спірних правовідносин, які виникли між Ізюмською міською радою Харківської області і позивачем, та жодним чином не порушувало його прав на отримання середнього заробітку. В межах спірних правовідносин, означене питання повинно вирішуватись на сесії Ізюмської міської ради Харківської області.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача правом подання      пояснень стосовно позову або відзиву не   скористалась.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року адміністративний позов задоволено.
          Судове рішення вмотивоване тим, що відповідно до    Порядку № 845 безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань.
          Окрім того суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не здійснено комплексу дій, передбачених Порядком № 845, спрямованих на виконання рішення суду.
          Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
          В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.
          Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).   Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
          Судом встановлено, що рішенням      Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме, визнано протиправним та скасовано розпорядження Ізюмського міського голови від 20.05.2016 року № 352 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради»; позовні вимоги в частині скасування розпорядження Ізюмського міського голови від 11.04.2016 року № 243 «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування»; розпорядження Ізюмського міського голови від 11.04.2016 року № 244 «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування»; розпорядження Ізюмського міського голови від 11.04.2016 року № 245 «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування»; розпорядження Ізюмського міського голови від 18.04.2016 року № 264 «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування»; розпорядження Ізюмського міського голови від 21.04.2016 року № 274 «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування»; розпорядження Ізюмського міського голови від 28.04.2016 року № 298 «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування»; розпорядження Ізюмського міського голови від 26.04.2016 року № 291 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради» - залишено без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду; провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області вартості лікування в розмірі 21.003,33 грн - закрито; в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
          Постановою Другого апеляційного адміністративного суду      від 05.06.2019 року апеляційну скаргу задоволено частково; рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а         скасовано в частині відмови в задоволенні позову, а саме, щодо скасування розпорядження Ізюмського міського голови від 16.05.2016 року № 333 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради»; щодо скасування розпорядження Ізюмського міського голови від 25.05.2016 року № 368 «Про звільнення начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради»; щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради Харківської області; щодо стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу в цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено, скасовано розпорядження Ізюмського міського голови від 16.05.2016 року № 333 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради»; скасовано розпорядження Ізюмського міського голови від 25.05.2016 року № 368 «Про звільнення начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради»; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління молоді та спорту Ізюмської міської ради Харківської області; стягнуто з Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн; рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а скасовано в частині закриття провадження по справі щодо стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області вартість лікування, обстеження, ліків та інших процедур та в частині залишення позову без розгляду; в цій частині справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду; в іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а залишено без змін.                              
          Матеріалами справи      встановлено, що Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року видано виконавчий лист від 10.12.2018 року по справі № 623/1052/16-а про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн (а.с.6).
          У позовній заяві      позивачем      вказано, що      20.08.2019 року      ним      було      подано до      відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області заяву, згідно якої останній просив, відповідно до ст.ст.   17,   19,   21,   25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року,      про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн.
             22.08.2019 року      головний державний виконавець Баргесян А.О. направив стягувачу, яким є позивач,       повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, відповідно до якого повідомлено, що відповідно до ч. 2   ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII)   рішення про стягнення коштів з державних органів, державних та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Також вказано, що   постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845   затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників. Відповідно до ч. 3 Порядку рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Боржник за виконавчим документом є органом державної влади та фінансисті державного бюджету. Таким чином, виконавчий документ підлягає виконанню органами Казначейської служби України у відповідності      з Порядком      виконання      рішень      про      стягнення коштів      державного та місцевих бюджетів або      боржників (а.с.7).
           16.04.2020 року позивач засобами почтового зв`язку звернувся до відповідача із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а, виданим Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн (а.с.9 зворот).
          Означена вище заява надійшла до відповідача 11.05.2020 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» (а.с.10-12).
          Повідомленням   Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області (в порядку п.9 п.п.3   Постанови КМУ від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників») від 05.05.2020 року № 04-20/131 позивача було повідомлено, що згідно з приписами п. 2   постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників»   (у редакції   постанови Кабінет Міністрів України від 14.02.2018року № 154) (далі - Постанова № 845) боржники визначенні в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства.      При цьому, вказано, що в мережу      бюджету міста Ізюм в 2020 році жодним      головним розпорядником коштів не введено установу, яка зазначена у виконавчому документі, а саме Ізюмська міська рада Харківської області (код ЄДРПОУ: 26201641; юридична адреса: 64309, Харківська обл., м. Ізюм, пл. Центральна, 1), у зв`язку з чим      вказана установа на обслуговуванні в Ізюмському УДКСУ Харківської області не перебуває. Разом з тим зазначено, що Ізюмська міська рада Харківської області (код ЄДРПОУ - 26201641) не має відкритих реєстраційних рахунків в Управлінні. Крім того, вказано, що ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.01.2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.12.2019 року про зміну способу та порядку виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а було відмовлено. На вказану ухвалу ним через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області 20.01.2020 року була подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду.   Постановою   апеляційної інстанції від 05.03.2020 року апеляційна скарга була задоволена частково, ухвала Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.01.2020 року скасована, в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 623/1052/16-а відмовлено. Ізюмська міська рада Харківської області та її виконавчий комітет є окремими юридичними особами, які діють самостійно в межах своїх повноважень (а.с.8).
          Частково погоджуючись із висновком суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
          Положеннями ч. 2   ст. 19 Конституції України   визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
          Статтею 3 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання рішень» (далі – Закон № 4901-VI)   передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
          Відповідно до ч. 4 вказаної статті перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
          Відповідно до п. 3 Порядку      виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі -Порядок № 845), рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
          Пунктом 4 Порядку № 845 на органи казначейства покладено обов`язок із вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розгляд письмових звернень (вимог) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.
          В силу положень пунктів 24 та 25 цього Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку.
          Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
          Згідно з п. 31 Порядку у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами   тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та   економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
          Відповідно до п.п. 1 п. 47 вказаного Порядку безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником, а також інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
          У силу пункту 48 Порядку № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
          Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.
          Колегія суддів зауважує, що приписами п. 5 Порядку № 845 визначено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства, окрім інших, мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання.
          Водночас, стверджуючи про наявність обставин, які роблять неможливим виконання виконавчого листа, виданого 08.08.2019 у справі № 623/1052/16-а, відповідач повноважень щодо звернення до Харківського окружного адміністративного суду із заявами про роз`яснення його змісту та/або зміну порядку чи способу його виконання не реалізував.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області щодо повернення без виконання виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року, про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн.
          В аспекті спірних правовідносин, колегія суддів зауважує, що ефективний захист сторони в судовому процесі та відновлення законності та верховенства права передбачають, що суб`єкти владних повноважень зобов`язані виконувати рішення суду.
          Колегія суддів зазначає, що реалізація гарантії держави щодо виконання судових рішень, боржником за якими є державні органи, державні підприємства, установи чи організації, покладається на органи Казначейства, які зобов`язані в кожному випадку, незалежно від заходів, учинених стягувачем, застосувати весь спектр наданих їм повноважень для невідкладного виконання судового рішення про стягнення коштів із указаних суб`єктів.
          У справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, пункт 42 якого визначає, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне      судове      рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не      передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».
          Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, передбачені   Законом № 4901-VI   та міжнародними зобов`язаннями України, втрачають свою мету.
          Отже, самостійне вжиття відповідачем окремих заходів для виконання судового рішення не звільняє орган Казначейства від обов`язку виконання судового рішення, навіть за умови, що такі заходи є тотожними.
          Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками постанови Верховного Суду від 09.07.2020 року по справі № 346/6213/16-а.
          Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язати Ізюмське управління Державної казначейської служби здійснити дії щодо виконання виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506,32 грн в порядку, передбаченому Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija vs. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).      
          Відповідно до   ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
          Згідно   ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті суд першої інстанції   неправильно застосував норми матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню,   з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
          На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області задовольнити частково.
Рішення   Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі № 623/1052/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського управління Державної казначейської служби України Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ізюмська міська рада Харківської області про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень неправомірними та порушенням прав позивача змінити.
Викласти абзац третій резолютивної частини рішення у наступні редакції:
«Зобов`язати Ізюмське управління Державної казначейської служби здійснити дії щодо виконання виконавчого листа по справі № 623/1052/16-а, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 08.08.2019 року про стягнення з Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в розмірі 200.506 (двісті тисяч п`ятсот шість) грн 32 коп. в порядку, передбаченому Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845».
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц