ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/6638/20 пров. № А/857/4790/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань -                     Михальської М.Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року (головуючий суддя: Сасевич О.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення - 19.01.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Військово-медична служба Військово-медичного управління Служби безпеки України в Управлінні СБУ у Львівській області про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити дій, -
встановив:
ОСОБА_1 , 18.08.2020 звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправними дії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо відмови у внесенні змін до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії та Довідки від 21.08.2018 серії 12ААА № 807852 про причини інвалідності внаслідок захворювання, яке виникло під час проходження ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ або поліції, оформленої листом від 29.07.2020 № 121;
- зобов`язати Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» здійснити дії по відновленню законних прав та інтересів ОСОБА_1 та внести зміни до п. 9 Довідки від 21.08.2018 серії 12ААА № 807852 щодо причин інвалідності, зазначивши, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;
- зобов`язати Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» здійснити дії по відновленню законних прав та інтересів ОСОБА_1 та внести зміни до п. 5 Довідки від 21.08.2018 серії 12ААА № 002983 щодо причин втрати професійної працездатності, зазначивши, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Обґрунтовує позов тим, що при звільненні у запас, він був направлений для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) до ВМС ВМУ СБУ в УСБУ в Львівській області, внаслідок чого його було визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено-придатним у воєнний час, що підтверджувалось свідоцтвом про хворобу № 14 від 24.04.2018. На підставі згаданого свідоцтва, рішенням медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) позивачу було присвоєно ІІІ групу інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби. З метою оформлення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), поранення, інвалідності або втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 , звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, однак листом від 01.07.2019 № 4/361 йому було відмовлено з підстав його хвороби, яка, як вказано в акті, пов`язана з проходженням військової служби. З метою усунення недоліків в акті огляду МСЕК та довідках від 21.08.2018 серії 12ААА № 002983 та серії №12ААА №807852 щодо причин виникнення захворювання та інвалідності позивач звертався до КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», проте, листом від 29.07.2020 йому в цьому було відмовлено.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Відповідач, 26.03.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Позивач, у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.
Представник відповідача Гута О.М., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , підполковник внутрішньої служби, згідно наказу № 2486/к від 03.07.2018 звільнений в запас через хворобу відповідно до частини 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».
При звільненні у запас, сектором по роботі з персоналом Державної установи «Миколаївська виправна колонія № 50» ОСОБА_1 скеровано для проходження військово-лікарської комісії до Військово-медичного управління Служби безпеки України в Управлінні СБУ у Львівській області для визначення його придатності до подальшої служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
Після проходження ВЛК у ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про хворобу № 14 від 24.04.2018 визнано непридатним до військової  служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Окрім цього вказано, що захворювання позивача пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі вищевказаного свідоцтва, позивач звернувся до КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи», яким йому було призначено третю групу інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби.
Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 807852 та довідкою про результат визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА № 002983 від 21.08.2018 підтверджується група інвалідності позивача, яка пов`язана з проходженням військової служби.
ОСОБА_1 18.06.2019, звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із заявою щодо призначення йому одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України у зв`язку із встановленням медико-соціальною експертною комісією ІІІ-ї групи інвалідності та відсотку втрати працездатності.
Листом від 01.07.2019 № 4/361 Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України відмовлено позивачу в призначенні вищевказаної допомоги, так як згідно п. п. 4 п. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності поліцейського  призначається і виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення, пов`язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, а в акті, виданим ВЛК ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області вказано причинний зв`язок захворювання: захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби.
Позивач 21.07.2020, звернувся із заявою до голови Львівського обласного центру МСЕК №1 з метою внесення змін до довідок серії 12ААА № 002983 та 12ААА № 807852, в якій просив замість фрази «захворювання, пов`язане з проходженням військової служби» вказати «захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції».
Листом від 29.07.2020 № 121 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» повідомила позивача про те, що МСЕК не вправі самостійно встановлювати чи змінювати причину інвалідності при наявності свідоцтва про хворобу, виданого ВЛК, в якому чітко визначена причина інвалідності: «захворювання, пов`язане з проходженням військової служби».
Позивач, 07.08.2020 звернувся з заявою до Голови ВЛК ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області з проханням внести зміни у свідоцтво про хворобу № 14 від 24.04.2018 року із зазначенням причин хвороби: «захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції». Однак, згідно відповіді ВЛК ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області № 62/20/127 від 10.08.2020 йому фактично було відмолено в цьому, у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не наділений повноваженнями щодо внесення змін до Акту огляду МСЕК в частині зміни причини інвалідності без внесення відповідних змін до Свідоцтва про хворобу від 24.04.2018 № 14 виданого Військо-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, до повноважень якої, зокрема, входить діагностика хвороби та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між хворобою та інвалідністю особи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV від 6 жовтня 2005 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи;
Згідно ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-XII від 21 березня 1991 року, інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317  затверджено «Положення про медико-соціальну експертизу» (далі  Положення № 1317), яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
Відповідно до п. 3 Положення № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Згідно із пунктом 5 Положення № 1317 комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.
Пунктом 11 Положення № 1317, міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
Відповідно до п. 12 Положення № 1317 обласні комісії:
- здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх;
- повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання;
- проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій;
- визначають медичні показання на право одержання особами з інвалідністю спеціального автомобільного транспорту і протипоказання до керування ним;
- надають лікарям комісій консультаційну допомогу з питань проведення медико-соціальної експертизи;
- впроваджують наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними інститутами, готують пропозиції щодо вдосконалення порядку проведення медико-соціальної експертизи, узагальнюють і поширюють передовий досвід роботи;
- беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності, а також удосконалення порядку проведення реабілітації осіб з інвалідністю;
- проводять аналіз рівня та динаміки інвалідності, стан реабілітації осіб з інвалідністю в Автономній Республіці Крим, області, місті, районі;
- вживають заходів до підвищення кваліфікації фахівців комісій;
- проводять разом з профспілковими та громадськими організаціями осіб з інвалідністю конференції, наради, семінари з питань профілактики інвалідності, реабілітації та адаптації осіб з інвалідністю;
- вносять відповідно до компетенції до Централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про громадян, які пройшли медико-соціальну експертизу;
- узагальнюють, аналізують та подають до Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, обласних (міських) центрів медико-соціальної експертизи, а також управлінь охорони здоров`я обласних (міських) державних адміністрацій інформацію про випадки необґрунтованого прийняття рішень міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності.
Згідно п. 19 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Комісія під час встановлення інвалідності керується  Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п. 20 Положення № 1317).
Інструкція про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за № 1295/20033 (далі - Інструкція).
Так, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками  травм  або  вродженими  вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого;  об`єктивне  обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних   лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії (п. 1.10 цієї Інструкції).
Суд апеляційної зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, також,  затверджено «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями.
Згідно п. 12 цього Положення, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
Згідно з частиною другою  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини третьої  статті 2 КАС України  , у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при проведенні медико-соціальної експертизи Обласна МСЕК № 1 керувалася наданими їй документами, зокрема, свідоцтвом про хворобу від 24.04.2018 № 14 видане Військово-лікарською комісією Військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України в Управлінні СБУ у Львівській області (а. с. 15), в якому чітко визначена причина інвалідності: «хвороба, пов`язана з проходженням військової служби». 
Отже, за встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, на думку суду апеляційної інстанції, розглядаючи питання про встановлення групи інвалідності позивачу, та визначення ступеня втрати професійної працездатності, відповідачем не порушено порядку розгляду цього питання. А тому, його дії та прийняті за наслідками рішення, відповідають положенням Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу, Положенню про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, тобто прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що медико-соціальна комісія, згідно приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу, Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, не має повноважень щодо внесення змін до Акту огляду МСЕК в частині зміни причини інвалідності, без внесення відповідних змін до Свідоцтва про хворобу від 24.04.2018 № 14, виданого Військо-лікарською комісією ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Львівській області, яка наділена повноваженнями, зокрема, стосовно діагностики хвороби та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між хворобою та інвалідністю особи.
Враховуючи вищенаведене, оскільки в ході розгляду справи не встановлено жодних обставин, які могли б могли слугувати підставами для внесення змін до Довідки від 21.08.2018 серії 12ААА № 807852, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст.  310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 380/6638/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 16.04.2021.