Справа № 127/1489/21
Провадження № 22-ц/801/1417/2021
Категорія: 9
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року	Справа № 127/1489/21	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
       головуючого Сопруна В.В.,
       суддів Денишенко Т.О., Міхасішина І.В., 
               за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,
               за участю сторін: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/1489/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року та на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2021 року, які ухвалені суддею Романюк Л.Ф. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст рішення складено 30 квітня 2021 року, повний текст додаткового рішення складено 24 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

В січні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач є учасником бойових дій та проходить військову службу в Збройних Силах України за контрактом № б/н від 28 лютого 2019 року. З 02 вересня 2019 року по теперішній час бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
В серпні 2020 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Вінницької міської ради із заявою про взяття його на квартирний облік за місцем проживання.
Листом №Б-01-80198/01-20 від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що рішенням виконавчого комітету № 2055 від 01 жовтня 2020 року йому відмовлено у взятті на квартирний облік за місцем проживання на підставі пп.1 п. 13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470.
Заяву подану позивачем у серпні 2020 року було розглянуто з порушенням місячного строку, крім того, позивача на засідання виконавчого комітету запрошено не було, що суперечить п.20 Правил № 470.
Крім того, зазначив, що відповідно до пп. 7 п. 13 зазначених Правил передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати), на що відповідач не звернув увагу та безпідставно не взяв його на квартирний облік.
Таким чином просив суд, визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2055 від 01 жовтня 2020 року в частині відмови ОСОБА_1 у взятті його на квартирний облік за місцем проживання як особу, яка потребує поліпшення житлових умов. Зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття його на квартирний облік за місцем проживання як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.
   
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Виконавчий комітет Вінницької міської ради обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у взяті його на квартирний облік, оскільки позивач разом з членами сім`ї забезпечений жилою площею вище рівня, необхідного для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2021 року в задоволенні заяви представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про компенсацію витрат на правничу допомогу відмовлено. 

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, представник  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Зазначив, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин пп. 7 п. 13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» де передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати), що є підставою для визнання його таким, що потребує поліпшення житлових умов з постановкою на квартирний облік.
Крім того, просив скасувати додаткове рішення суду та здійснити новий розподіл судових витрат понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції. 

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Вінницької міської ради просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції – без змін. 

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 є учасником бойових дій та проходить військову службу в Збройних Силах України за контрактом № б/н від 28 лютого 2019 року (а.с.7).

З 02 вересня 2019 року по теперішній час бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (а.с.13).

В серпні 2020 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Вінницької міської ради із заяво про взяття його на квартирний облік за місцем проживання (а.с.20).

Листом №Б-01-80198/01-20 від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що рішенням виконавчого комітету №2055 від 01 жовтня 2020 року йому відмовлено у взятті на квартирний облік за місцем проживання на підставі пп.1 п.13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (а.с.8, 16 – 17).

Відповідно до акту обстеження житлових умов ОСОБА_1 від 27 серпня 2020 року, останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 , квартира складається з 2 кімнат, загальною площею 43,59 м кв., прописані та проживають: ОСОБА_4 (мати) та ОСОБА_1 , умови для проживання не задовільні (а.с.18).

Відповідно до довідки № 230 від 21 вересня 1993 року, ОСОБА_4 належить квартира з 2-х кімнат, 30,11 кв. м. житлова площа, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55 – 56).

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, КМУ, а в Автономній Республіці Крим – також нормативно – правовими актами Верховної ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов закріплені у ст. 34 ЖК УРСР, відповідно до ч. вказаної статті потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпеченні жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; ) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово – будівельних кооперативі; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;6) які проживають у гуртожитках.

Згідно з підпунктом 1 п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпеченні жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами.

Постановою виконкому Вінницької обласної ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 10 січня 1985 року № 21, передбачено, що житлові приміщення надаються громадянам не менше рівня забезпеченості житлової площі 6,5 кв. м. на кожного члена сім`ї.

Відповідно до п. 15 Правил на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті.

Пунктом 18 вказаних Правил було передбачено, що заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви зокрема додаються: довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, видана організацією, яка здійснює експлуатацію жилого будинку, або громадянином, який має у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті місцевої Ради). 

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповіді Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради №Б-01-80198/01-20 від 16 жовтня 2020 року (а.с.16 – 17) зазначено, що відповідно до поданих документів, а саме: акту обстеження житлових умов від 27 серпня 2020 року виданого МКП «УК «Господар Люкс», копії особового рахунку № НОМЕР_1 від 27 серпня 2020 року №1590 на квартиру АДРЕСА_2 , виданого МКП «УК «Господар Люкс» ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в приватній двокімнатній квартирі АДРЕСА_2 (з 2009 року), житловою площею 30,11 кв. м де зареєстровано і проживає 2 особи: ОСОБА_1 та його мати. 
Житлова площа, яка припадає на кожного члена сім`ї складає 15,0 кв. м. (30,11:2 =15,0 кв. м.), що більше за площу, яка встановлена Постановою виконкому Вінницької обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок від 10 січня 1985 року № 21 щодо громадян, які потребують поліпшення житлових умов, тобто 6,5 кв.м. 

Таким чином, жила площа спірної квартири, в якій проживає позивач разом з членом сім`ї (матір`ю), у розмірі 43,59 кв. м (15,0 кв. м на кожну особу) відповідає встановленим актами житлового законодавства вимогам.

Відповідно до пп. 7 п. 13 зазначених Правил передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Крім того, п. 2 розд. VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міноборони від 31 липня 2018 року № 380 також передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов також визнаються: військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають в одній квартирі по дві і більше сім`ї незалежно від родинних відносин, та особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (у тому числі, якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);

Колегія суддів, приходить до висновку, що позивач не є таким, що потребує поліпшення житлових умов, відповідно до пп. 7 п. 13 Правил, оскільки як встановлено квартира АДРЕСА_2 , складається з двох кімнат (а.с.18, 55), ОСОБА_1 забезпечений житловою площею 15,00 кв.м., тому доводи апеляційної скарги про те, що останній потребує поліпшення житлових умов є безпідставними.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не порушено права ОСОБА_1 на участь у процесі прийняття рішення виконавчого комітету міської ради від 01 жовтня 2020 року № 2055.

Відповідно до п.3 пар. 5 розділу 6 Регламенту виконавчих органів Вінницької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 27 від 05 січня 2017 року визначено, що у засіданнях виконавчого комітету можуть брати участь депутати усіх рівнів, керівники громадських рад, інших організацій та громадяни за погодженням з керуючим справами виконкому на підставі повідомлення з особистим підписом керівника громадської ради, організації, тощо, що надійшло до дня проведення засідання (але не пізніше ніж за 24 години до його проведення). Особи запрошені на засідання можуть вносити пропозиції з питань які обговорюються, давати пояснення. Обговорення питань припиняється за рішенням головуючого (п.2 параграфа 7 розділу 6 Регламенту).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм Регламенту, громадяни, які мають намір брати участь у засіданні виконавчого комітету зобов`язані подати про це відповідне повідомлення.

Однак, позивачем вказаного повідомлення виконавчому комітету Вінницької міської ради надано не було, тому при прийнятті оскаржуваного рішення виконкому він не був присутній.

З урахуванням зазначеного висновок суду першої інстанції про те, що позивач не відноситься до категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов є правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, тому відсутні підстави для визнання рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 01 жовтня 2020 року № 2055 неправомірним та його скасування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про оскарження додаткового рішення суду.

Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.  За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки рішенням суду відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , а апеляційним судом оскаржуване рішення залишено без змін, тому відсутні правові підстави для скасування додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2021 року, яким в задоволенні заяви представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про компенсацію витрат на правничу допомогу відмовлено. 

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 червня 2021 року.

Головуючий                         Сопрун В.В.

Судді                                         Денишенко Т.О.
                                       
                                                               Міхасішин І.В.