Справа № 136/1129/20
Провадження № 22-ц/801/1284/2021
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року	Справа № 136/1129/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
учасники справи:
позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
відповідач  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Кривенка Д. Т. в м. Липовець, дата складення повного тексту рішення відповідає даті його постановлення, -
в с т а н о в и в :
У липні 2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому висував вимогу стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.10.2015 року в розмірі 18 858, 50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 жовтня 2015 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н, у зв`язку з чим їй було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19 травня 2020 року становить 18 858, 50 грн, з яких: 13 215, 42 грн – заборгованість за тілом кредиту, в т. ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту та 13 215, 42 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 643, 08 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суду позивачем не було надано належних, допустимих і достовірних доказів оформлення відповідачем кредитного договору та отримання кредитної картки та коштів, що розрахунок заборгованості не є підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки  не є первинним фінансовим документом, а виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) не можуть бути належними доказами, оскільки не містять  всіх обов`язкових  реквізитів. Крім того, Позивач не надав підписаних відповідачем Умов та правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, отож не доведено, що саме ці Умови мав на увазі відповідач підписуючи заяву позичальника. Отже, будь-яких інших письмових доказів, що підписані відповідачем та містять узгодження між ним та позивачем у виді зобов`язань за договором, матеріали справи не містять.
З таким рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 05 травня 2021 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Стверджує, що підписанням анкети – заяви позичальник виявила бажання отримати кредитні кошти та підтвердила, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами та Тарифами банку, які є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Посилаючись на перелік типових документів, затверджених наказом Мін`юсту від 12.04.2012 року № 578/5, стверджує, що виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання Відповідачем кредитних коштів Банку, а активація ОСОБА_1 кредитної картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору.
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.
09 червня 2021 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав додаткові пояснення до апеляційної скарги (№ ЕП 2697), не надавши при цьому суду доказів виконання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України щодо надіслання (надання) копій відповідних документів іншому учаснику справи. За таких обставин, виходячи з положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України, апеляційний суд не бере їх до уваги та повертає заявнику без розгляду.
Направлене на адресу ОСОБА_1 поштове відправлення повернулось до суду з відміткою про відмову адреса в отриманні.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
У справі встановлено наступні обставини.
- 29 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 25);
- на підтвердження погодження умов кредитування позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 2611) та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКу (а.с. 27 – 75);
- відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 82 - 83);
- згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 19 травня 2020 року становить 18 858, 50 грн, з яких: 13 215, 42 грн – заборгованість за тілом кредиту, в т. ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту та 13 215, 42 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 643, 08 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 0, 00 грн - нарахована пеня; 0, 00 грн - нараховано комісії (а. с. 8 - 17).
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У анкеті – заяві підписаній відповідачем, відсутні умови договору про сплату процентів їх розміру, тощо.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).
Велика Палата Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети – заяви, оскільки, за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду в згаданій вище Постанові зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» та повідомив споживача про умови кредитування, узгодив зі споживачем саме ті умови, які вважає узгодженими банк.
Отже анкета - заява (а. с. 25), підписана ОСОБА_1 , не містить умов щодо розміру процентів, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові докази які б містили узгодження між нею та позивачем порядку сплати процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором. 
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а тому, немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5 643 грн 08 коп., отже в цій частині суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позову.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а. с. 8 - 17) вбачається що заборгованість по пені та комісії, а також по відсоткам нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, за договором № б/н від 29.10.2015 року - відсутні.
Водночас апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем виникнення кредитних відносин між ним та відповідачем та, як наслідок, про відмову у стягненні фактично отриманих ОСОБА_1 коштів (тіла кредиту / використаного кредитного ліміту кредитної картки), та доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частинами першою, другою статті 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.
Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції.
Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов`язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9 Інструкції № 492).
Згідно з пунктом 1.16 Інструкції № 492 днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунка в розділі «Відмітки банку».
Пунктом 1.19 Інструкції № 492 передбачено, що у разі відкриття поточного рахунку клієнту в його заяві уповноважений працівник банку зазначає дату відкриття та номер рахунка. На заяві клієнта мають бути зазначені підписи одного з керівників банку або уповноваженої ним особи, на якого (яку) згідно з внутрішніми положеннями банку покладено обов`язок приймати рішення про відкриття поточних рахунків клієнтів, а також уповноважених осіб (особи) банку, які (яка) відповідно до внутрішніх положень банку здійснюють перевірку на достовірність і відповідність чинному законодавству документів та копій документів, що подаються клієнтом, а також контролюють правильність присвоєння номера рахунка клієнта та його відповідність внутрішньому плану рахунків банку.
Операції за рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Інструкцією № 492, Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 (із змінами) (далі - Положення), та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України.
Відповідно до пункту 4.14 Положення емітенти платіжних карток зобов`язані в порядку та строки, визначені договором, надавати клієнтам виписки про рух коштів на їх картрахунках за операціями, що виконані клієнтами та їх довіреними особами.
Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) за картковими рахунками клієнтів обумовлюється у договорі банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що укладання договору банківського рахунку під час відкриття банком карткового рахунку клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунку виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями слугує доказом укладення такого договору.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року в справі № 520/14809/14-ц (провадження № 61-8842св18) та від 12 квітня 2018 року в справі № 201/11810/15-ц (провадження № 61-3932св18) та у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 757/20962/18-ц.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що факт укладення кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 є доведеним, договір укладено шляхом отримання позичальником кредитної картки, використання кредитних коштів, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів, зокрема анкета - заява (а. с. 25) підписана позичальником. З розрахунку заборгованості та з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що з 29 жовтня 2015 року по 29 грудня 2019 року відповідач активно користувалась кредитними коштами та погашала заборгованість, останнє зняття 06 листопада 2019 року, останнє погашення 29 грудня 2019 року, а тому у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання та використання відповідачем встановленого кредитного ліміту. Слід зазначити, що з наданої Банком виписки слідує, що по картковому рахунку ОСОБА_1 . Банк неодноразово збільшував кредитний ліміт, а 24.04.2018 року кредитний ліміт встановлено у розмірі 16 500 грн (зворот а.с. 19), про що також свідчить копія довідки пор зміну умов кредитування (а.с. 23), після чого ОСОБА_1 неодноразово використовувала кредитні кошти та погашала заборгованість, тому використання нею коштів після збільшення кредитного ліміту свідчить про погодження збільшеного кредитного ліміту.
Відтак, з огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - в суду першої інстанції не було підстав для відмови у стягненні з відповідача суми фактично отриманих нею кредитних коштів, які залишились неповернутими. 
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 215, 42 грн, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.
Оскільки суд першої інстанції без повного та всебічного дослідження обставин справи та на підставі неповно встановлених фактичних обставин справи дійшов невірного висновку про відсутність доказів виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем, та відмовив у задоволенні позову в цілому, тому, з огляду на вищевикладене, ухвалене по справі рішення Липовецького районного суду Вінницької області підлягає скасуванню з постановленням нового, про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за анкетою - заявою № б/н від 20.10.2015 року нараховану станом на 19 травня 2020 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту у сумі 13 215, 42 гривень.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, апеляційний суд в порядку підп. б п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України наводить розрахунок нового розподілу судових витрат.
Позивач при зверненні до суду сплатив 2 102 грн судового збору за подання позову (а. с. 1) та 3 153 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а. с. 124), тобто всього поніс судові витрати в розмірі 5 255 грн.
З урахуванням принципу пропорційності (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), до задоволення підлягає 70, 08 % вимог від заявлених: 13 215, 42 грн (розмір вимог що підлягають до задоволення) х 100 / 18 858, 50 (розмір заявлених вимог) = 70, 08 %. Тому відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 70, 08 % понесених ним судових витрат, що становить 3 682, 70 грн: 5 255 грн (розмір понесених судових витрат) х 70, 08 % = 3 682, 70 грн.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.
З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2015 року, яка склалася станом на 19 травня 2020 року у розмірі 13 215 (тринадцять тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 42 копійки - заборгованість за тілом кредиту.
       Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» 3 682 (три тисячі шістсот вісімдесят дві) гривні 70 копійок в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_1 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001.
Відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуюча                            Т. М. Шемета

Судді:                                 О. Ю. Береговий 

О. С. Панасюк