ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року 
м. Київ

справа № 160/6819/19
адміністративне провадження № К/9901/17591/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у касаційній інстанції адміністративну справу № 160/6819/19
за позовом  ОСОБА_1  до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Шлай А.В., суддів Прокопчук Т.С., Круглового О.О.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ НП в Дніпропетровській області), у якій просив:
1.1. визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника ГУ НП в Дніпропетровській області від 19 червня 2019 року № 2236 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП у Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 " щодо застосування до начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 3 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, що виразилося у спричиненні громадянці ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП та вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції України;
1.2. визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Дніпропетровській області від 01 липня 2019 року № 213 о/с щодо звільнення зі служби майора поліції ОСОБА_1 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення);
1.3. поновити позивача на службі на посаді начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області;
1.4. стягнути з ГУ НП у Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2019 року по дату винесення рішення судом.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за фактом ДТП співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області було проведено перевірку, якою встановлено, що дана пригода сталася внаслідок порушення пішоходом Правил дорожнього руху. Позивач наголошував, що жодних порушень Правил дорожнього руху чи будь-яких нормативно-правових актів не вчиняв та у його діях не встановлено, протокол про адміністративне правопорушення не складався, до адміністративної відповідальності не притягувався, відомості про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань не вносилися у зв`язку із відсутністю в даному випадку ознак злочину, про підозру позивачу ніким не повідомлялося, вироки щодо нього не постановлялися. Підкреслював, що сторона потерпілої ніяких претензій до позивача не має, що підтверджується заявою матері потерпілої. Акцентував увагу суду на тому, що під час ДТП позивач перебував у тверезому стані, висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2019 ознак сп`яніння у позивача не виявлено. Зауважував, що за безпосереднім місцем служби характеризується позитивно, жодних дій, що підривають авторитет Національної поліції України, не вчиняв. Результатами службового розслідування не було встановлено і вказано, які конкретно дії або бездіяльність позивача підривають авторитет Національної поліції або суперечать вимогам інших нормативно-правових актів, які урегульовують діяльність поліцейських, Присяги поліцейського тощо. За таких умов вважає, що оскаржувані накази начальника ГУ НП в Дніпропетровській області є протиправними, незаконними та безпідставними, а тому підлягають скасуванню.
Установлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції на посаді начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області.
4. 24 травня 2019 року до ГУ НП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї. Так, останній, керуючи 24 травня 2019 року у м. Дніпро транспортним засобом "ВАЗ-21093", н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Святослава Хороброго в бік вул. Гоголя, безпосередньо перед перехрестям вказаної вулиці з вул. Виконкомівською, лівою передньою частиною транспортного засобу здійснив наїзд на малолітню дитину ОСОБА_2 , яка перетинала проїжджу частину вул. Святослава Хороброго з лівого боку на правий, відносно руху автомобіля.
5. Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 28 травня 2019 року № 1957 "Про організацію проведення службового розслідування" призначено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 .
6. Службовим розслідуванням встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_2 встановлено діагноз - забійні рани голови, садна обличчя, обох променево-зап`ясткових суглобів, правого колінного суглобу, гематома лівого колінного суглобу, відкрита черепно-мозкова травма, струс мозку, що підтверджується довідкою КЗ "Дніпровська обласна дитяча клінічна лікарня" ДОР від 29.05.2019 № 603.
7. Після дорожньо-транспортної пригоди майора поліції ОСОБА_1 направлено до КЗ "Дніпровський обласний наркологічний диспансер" де останній пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
8. Проте, на вимогу лікаря пройти тест на газоаналізаторі "Драгер" ОСОБА_1 відмовився, однак погодився здати аналізи сечі та крові.
9. 07 червня 2019 року ОСОБА_1 надав пояснення в рамках службового розслідування, де зазначив, що 24 травня 2019 року алкогольних напоїв або наркотичних засобів не вживав, на місці дорожньо-транспортної пригоди перебував цілком тверезим. Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "ДРАГЕР" через недовіру до його результатів. Звертав увагу, що за результатами дорожньо-транспортної пригоди у порушенні кримінального провадження відмовлено, адміністративний матеріал за порушення ПДР України та КУпАП України відносно нього не складався, у зв`язку із тим, що у вказаній дорожній пригоді порушень вимог ПДР України з його боку не вбачається.
10. На інші питання ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення, посилаючись на статтю 63 Конституції України, що підтверджується письмовими поясненнями останнього, наявними в матеріалах справи.
11. В ході службового розслідування було відібрано пояснення у матері малолітньої дитини, на яку вчинено наїзд, ОСОБА_3 , яка в свою чергу пояснила, що під час розмови з ОСОБА_1 в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, останній завжди тримав ліву руку біля ротової порожнини, однак вона відчула характерний запах алкоголю від нього.
12. Також, з рапорту заступника начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області Гром В. П. слідує, що прибувши на місце дорожньо-транспортної пригоди він побачив ОСОБА_1 , який ходив з порушеною координацією рухів та в ході спілкування з ним відчув характерний запах алкоголю, який надходив з ротової порожнини останнього.
13. За наслідками проведеного службового розслідування члени комісії дійшли висновків про порушення позивачем службової дисципліни, а саме: недотримання вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", порушення пункту 1, 3 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1176, Присяги працівника поліції, що виразились у спричиненні громадянці ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України, застосувати до начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
14. 19 червня 2019 року начальником ГУ НП у Дніпропетровській області затверджено висновок "Про результати службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 ".
15. 19 червня 2019 року ГУ НП в Дніпропетровській області прийнято наказ № 2236 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 ".
16. Згідно з пунктом 1 даного наказу, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", порушення пункту 1, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1176, Присяги працівника поліції, що виразились у спричиненні громадянці ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України, з урахуванням наявного дисциплінарного стягнення - догана, застосованого наказом Дніпровського ВП ГУНП від 19 квітня 2019 року № 726, вирішено застосувати до начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
17. Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 01 липня 2019 року № 213 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України "Про Національну поліцію".
18. Із цими наказами не погодився позивач, у зв`язку з чим звернувся до адміністративного суду із цим позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
19. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
20. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачем службової дисципліни у вигляді вчинення дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, встановлені службовим розслідуванням. Суд критично оцінив доводи позивача стосовно того, що малолітня дитина перебігала дорогу у невстановленому місці та пригода слалась з її вини, а також щодо того, що за результатами дорожньо-транспортної пригоди відмовлено в порушенні кримінального провадження та адміністративний матеріал не складався, оскільки правоохоронними органами не вчинено жодних процесуальних дій, які мали бути проведеними за фактом дорожньо-транспортної пригоди, а саме: не встановлено швидкість транспортного засобу "ВАЗ 21093" під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення; не визначено за даною дорожньо-транспортною пригодою ступінь тяжкості, локалізацію та характер отриманих тілесних ушкоджень постраждалою ОСОБА_2 , а також інші процесуальні дії, про що судом постановлено окрему ухвалу та направлено її Прокурору Дніпропетровської області та начальнику ГУ НП у Дніпропетровській області для належного реагування.
21. За оцінкою суду висновок наркологічного диспансеру, наданий позивачем як доказ відсутності у нього під час дорожньо-транспортної пригоди алкогольного сп`яніння, є суперечливим по відношенню до відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "ДРАГЕР", а також до пояснень свідків. Суд зауважив, що посилання позивача на той факт, що під час події він знаходився поза службою і не виконував службові обов`язки не спростовує порушення ним службової дисципліни, оскільки за змістом наведених приписів Правил етичної поведінки поліцейських, поліцейські зобов`язані дотримуватися норм професійної етики і в неробочий час, що відповідає приписам статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
22. Суд першої інстанції врахував, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи поліцейського надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Натомість, як встановлено судом, позивач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "ДРАГЕР" одразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а також від надання пояснень під час проведення службового розслідування, посилаючись на статтю 63 Конституції України, що, на думку суду свідчить про наміри позивача уникнути відповідальності за наслідки дорожньо-транспортної пригоди.
23. За висновком суду дії позивача, встановлені службовим розслідуванням, є такими, що підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим. Суд наголосив на тому, що в даному випадку особою було вчинене діяння несумісне з посадою позивача та яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки останнім було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
24. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:
24.1. визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ГУ НП в Дніпропетровській області № 2236 від 19 червня 2019 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 ".
24.2. визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Дніпропетровській області № 213 о/с від 01 липня 2019 року в частині звільнення начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.
24.3. поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника чергової частини Соборного ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області з 01 липня 2019 року.
24.4. стягнуто з ГУ НП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02 липня 2019 року по 16 червня 2020 року у розмірі 71 638 грн.
25. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи адміністративний позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби здійснено без урахування обставини відсутності вини ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 визнають пішохода, як учасника дорожнього руху, і зобов`язують останнього дотримуватись вимог безпеки для себе та інших учасників руху. Згідно доповідної записки старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Воронова Д.А., адресованої начальникові управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капітану поліції Калюжному А.П. , проведеною перевіркою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 24.05.2019 близько 20 годин 40 хвилин в м. Дніпрі по вул. Святослава Хороброго з боку вул. Січових Стрільців в напрямку вул. Гоголя, сталася внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_2 вимог пунктів 4.7, 4.14-а, 4.14-б Правил дорожнього руху, яка перетинала проїзну частину у не встановленому для переходу місці та перед виходом на проїзну частину не переконалась, що це буде безпечним, наслідок чого вибігла на смугу руху автомобіля ВАЗ-21093 у безпосередній від нього близькості, чим піддала своє життя та здоров`я небезпеці. В даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог ПДР не вбачається. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2019, складеного лікарем КЗ "Дніпропетровській наркологічний диспансер" Вишневським С.В., стану сп`яніння ОСОБА_1 24.05.2019 о 23 год. 15 хв. не виявлено. До кримінальної чи адміністративної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди позивач не притягався.
25.1. Та обставина, що позивач відмовився визначити стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера, на думку колегії суддів, не є свідченням скоєння ним дисциплінарного проступку, оскільки позивач в цей же день здав біологічний матеріал для проведення аналізу, за результатами якого позивач в стані алкогольного чи іншого сп`яніння не перебував. Та обставина, що позивач намагався надати потерпілій стороні матеріальну допомогу також за оцінкою суду не є проявом протиправної поведінки, оскільки доказів порушення кримінального провадження чи звернення потерпілої чи її законних представників із заявами чи скаргами матеріали справи не містять. Та обставина, що позивач під час проведення службового розслідування відмовився надавати пояснення на "інші питання", пославшись на статтю 63 Конституції України, також не свідчать про низькі морально-ділові якості позивача, оскільки поза увагою відповідача та суду першої інстанції залишилась обставина психологічного стану самого позивача, який, внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої цьому пішоходу були завдані тілесні ушкодження. Суд апеляційної інстанції врахував, що позивач надавав пояснення на вимогу уповноважених осіб 07.06.2019, а тому стверджувати про його небажання співпрацювати із уповноваженими особами в процесі службового розслідування, на думку суду, немає підстав.
25.2. У підсумку суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, які призвели до завдання малолітній дитині ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки в ході розгляду справи порушення позивачем службової дисципліни відповідачем доведено не було, що свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне тлумачення норм матеріального права. Наведене призвело до ухвалення незаконного рішення та за правилами статті 317 КАС України є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення у справі.
25.3. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що кількість днів вимушеного прогулу з 02 липня 2019 року по 16 червень 2020 року становить 350 (день звільнення вважається останнім днем служби), а тому розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 71 638 грн, який підлягає стягненню на користь позивача.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
26. 20 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ НП в Дніпропетровській області, у якій скаржник просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
27. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції при виборі і застосуванні до спірних правовідносин окремих норм права не враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, де зауважено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C.v. про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження. 
27.1. Скаржник вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає критеріям статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості. Так, судом апеляційної інстанції зроблено висновок про протиправність звільнення позивача, у зв`язку з відсутністю в його діях порушень Правил дорожнього руху, які б призвели до ДТП, водночас цим судом не враховано, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 став висновок службового розслідування від 19.06.2019. Скаржник зауважує, що посилання суду на той факт, що звільнення позивача відбулося без урахування наявності в його діях порушень Правил дорожнього руху не може ототожнюватися з відсутністю в його діях порушення дисципліни, що є самостійною підставою для застосування до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
27.2. На думку скаржника, судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки обставинам справи та матеріалам службового розслідування. Зокрема, опитана під час службового розслідування матір постраждалої неповнолітньої ОСОБА_2 громадянка ОСОБА_3 пояснювала, що підійшовши на місці ДТП до водія (майора ОСОБА_1 ), вона запитала "з якою швидкістю він рухався, коли збив її доньку", та у відповідь почула, що більше ніж 50 км/год. Водночас, вона зазначила, що під час розмови з майором ОСОБА_1 останній весь час тримав ліву руку біля ротової порожнини та вона відчула характерний запах алкоголю від нього. Надалі, вона разом із своєю донькою поїхала до КЗ "Дніпровська обласна дитяча клінічна лікарня", де протягом 5 годин ОСОБА_2 надавали медичну допомогу. В подальшому, 27 квітня 2019 року, на її мобільний телефон зателефонували, на скільки вона зрозуміла, з відділу поліції та повідомили, що водій, який збив її дитину, є діючим працівником поліції майором ОСОБА_1 та він прагне відшкодувати завдані збитки і готовий зустрітися з нею. Разом із цим, ОСОБА_3 , зазначила, що під час вищевказаної телефонної розмови у неї неодноразово намагалися дізнатися точну суму і валюту грошей, які їй необхідно надати за нерозголошення обставин дорожньо-транспортної пригоди, щоб не притягувати до відповідальності майора поліції ОСОБА_1 . На дану пропозицію вона категорично відмовилася та цього ж дня у вечері до неї на роботу прийшов майор поліції ОСОБА_1 , який почав скаржитися, що погано себе почуває та не спить уже 2 дні через це. Після чого, останній попрохав під диктовку власноручно написати на папері, що "претензій до нього не маю, звертатися до поліції чи до суду не буду". Разом з тим, ОСОБА_3 зазначила, що заяву про дану подію не писала тому, що їй ніхто цього не запропонував, а сама вона була у сильно схвильованому стані, а її донька знаходиться під постійним наглядом сімейного лікаря та невропатолога.
27.3. Також, згідно рапорту заступника начальника ВІОС УКЗ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_5 , який виїздив на місце події, в ході спілкування з майором поліції ОСОБА_1 він відразу відчув з ротової порожнини останнього характерний запах алкоголю. Крім цього, згідно пояснень підполковника поліції ОСОБА_5 , він зазирнув до середини автомобіля через відкрите водійське бокове скло та також відчув характерних запах алкоголю, а на килимку переднього пасажирського місця лежала пляшка пива «Жигулівське» об`ємом 2 літра, заповнена приблизно на 1/5 рідиною з характерним запахом алкогольного напою, а саме пива.
27.4. Скаржник підкреслює, що під час проведення службового розслідування майор поліції ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень з приводу цих обставин, посилаючись на статтю 63 Конституції України. Однак, відповідно до норм Дисциплінарного статуту НПУ та Порядку проведення службових розслідувань небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
27.5. Скаржник наполягає, що судом апеляційної інстанції не враховано, що спеціальні юридичні і моральні норми пред`являють підвищені вимоги до почуття відповідальності поліцейського. Так само як і не враховано, що сам факт завдання майором поліції ОСОБА_1 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень малолітній дитині - ОСОБА_2 викликає негативне відношення громадян до діяльності працівників поліції та прямо вказує на завдання позивачем шкоди авторитету органів поліції , що у свою чергу призводить до зменшення довіри громадян до Національної поліції, як державного органу. А в сукупності з вимогами (обов`язками), що пред`являються до працівників поліції, зокрема, захищати життя людини, цей факт є достатнім для кваліфікації наявності підстав для застосування до зазначеного працівника поліції крайнього виду дисциплінарної відповідальності - звільнення та не вимагає доведення його вини у адміністративному або кримінальному провадженню.
27.6. Підсумовуючи наведене, скаржник резюмує, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а висновки суду цієї інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак ним при ухваленні оскаржуваного рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права. 
28. 20 липня 2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Яковенко М.М., суддів Дашутін І.В., Шишов О.О.
29. Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
30. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2020 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року №1886/0/78-20 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Яковенка М.М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 21.09.2020 № 12), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.
31. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 19 квітня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Позиція інших учасників справи 
32. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу не надходило, хоча згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення останнім 14.08.2020 особисто отримано копію касаційної скарги та ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження у справі від 10.08.2020, якою встановлено десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на цю касаційну скаргу, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Нормативне регулювання 
33. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
34. За приписами частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
35. Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
36. Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
37. Згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
38. Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
39. Нормою частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
40. Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
41. Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
42. За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
43. Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
44. Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
45. Відповідно до пунктів 2, 4 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, зокрема, є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, а також настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку.
46. Згідно частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
47. Приписи частин 1, 3 статті 22 Дисциплінарного статуту визначають, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
48. Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179.
49. Відповідно до абзаців 1. 3 пункту 1 розділу ІІ вказаних Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.
50. Згідно пункту 3 розділу ІV вказаних Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Позиція Верховного Суду          
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
51. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
52. Зі змісту ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2020 року слідує, що провадження у справі відкрито з підстав, визначених частиною 1 четвертою статті 328 КАС України, а саме якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
53. Спір у цій справі виник у зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади за порушення пункту 1 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, пункту 1, 3 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців 1, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, що виразились у спричиненні малолітній громадянці ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України.
54. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню у межах доводів касаційної інстанції за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
55. У контексті спірних правовідносин, Верховний Суд вважає за доцільне наголосити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
56. Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
57. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
58. З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
59. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
60. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
61. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
62. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
63. Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Ці комісії за наслідком службового розслідування складають висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також стосовно його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону. У висновку вказується вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. На підставі цього висновку уповноважений керівник особи, яка вчинила правопорушення, вирішує питання про накладення дисциплінарного стягнення.
64. Дисциплінарна комісія наділена багатьма повноваженнями з метою встановити факти та обставини правопорушення, в тому числі проводити опитування, оцінювати пояснення поліцейського, витребовувати та вивчати документи та інші докази, отримувати консультації спеціалістів, користуватися базами даних тощо. Комісія встановлює, чи був факт порушення та чи винен у ньому поліцейський, а також визначає вид стягнення до поліцейського, у випадку, коли він визнається комісією винним. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
65. ГУ НП в Дніпропетровській області у касаційній скарзі наполягає, що звільнення позивача на підставі висновку службового розслідування, яким установлено у його діях склад дисциплінарного проступку, є самостійною підставою для застосування до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та не залежить від наявності чи відсутності вини у його діях порушення Правил дорожнього руху чи наявності кримінальних справ за фактом цієї події, а тому не вимагає доведення його вини у адміністративному або кримінальному провадженню. Скаржник наполягає, що метою службового розслідування не було встановлення вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, висновки дисциплінарної комісії ґрунтувалися виключно на зібраних в ході проведеного службового розслідування доказах та встановлених обставинах. 
66. Колегія суддів вважає обґрунтованими такі доводи касаційної скарги та враховує при вирішенні цієї справи судову практику Верховного Суду стосовно притягнення поліцейських до відповідальності на підставі висновків службового розслідування, та висновки викладені, зокрема, у постановах від 21 вересня 2018 року у справі № 824/227/17-а, від 21 квітня 2021 року у справі № 824/523/19-а, від 14 квітня 2021 року у справі № 320/3085/20 та інших. 
67. Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського. 
68. Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
69. У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
70. Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
71. Матеріалами справи підтверджується, що у цій справі склад дисциплінарного проступку встановлений дисциплінарною комісією на підставі матеріалів службового розслідування, в ході якого були опитані матір постраждалої неповнолітньої ОСОБА_2 громадянка ОСОБА_3 , заступник начальника ВІОС УКЗ ГУНП підполковник поліції ОСОБА_5 , який безпосередньо виїздив на місце події, працівники поліції, які здійснювали оформлення цієї дорожньо-транспортної пригоди та інші уповноважені працівники поліції, причетні до встановлення обставин цієї події.
72. Аналіз змісту висновку службового розслідування, який став підставою для винесення оспорюваних у цій справі наказів начальника ГУ НП в Дніпропетровській області, дозволяє дійти висновку, що результати цього службового розслідування ґрунтуються на самостійних правових підставах, заснованих на дослідженні службової документації та відібраних поясненнях працівників поліції, причетних до досліджуваних подій. Зокрема, дисциплінарною комісією взято до уваги поведінку позивача як під час проведення необхідних процесуальних дій за фактом ДТП (як то, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "ДРАГЕР" одразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ), так і під час проведення службового розслідування (як то, пропонування матері потерпілій матеріальної винагороди за нерозголошення обставин дорожньо-транспортної пригоди, з тим, щоб не бути притягнутим до відповідальності), яка, за оцінкою комісії, була спрямована на уникнення відповідальності за фактом ДТП. За змістом висновку, ці обставини також мали вплив на результати службового розслідування через оцінку їх на відповідність етичним вимогам.      
73. Отже, суди попередніх інстанцій повинні були дослідити та надати оцінку висновку службового розслідування та зібраним в ході цього службового розслідування доказам, та оцінити доведеність матеріалами службового розслідування наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку, що стало підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
74. Водночас судом апеляційної інстанції не надано оцінку а ні матеріалам службового розслідування, а ні висновками суду першої інстанції, які ґрунтувалися на оцінці цих матеріалів. 
75. Підсумовуючи наведене, Верховний Суд констатує, що висновки суду апеляційної інстанції в частині встановлення наявності або відсутності складу дисциплінарного проступку у діях позивача, який полягає у порушенні Присяги працівника поліції передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України, а відтак оскаржуване судове рішення в цій частині не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, встановлених статтею 242 КАС України.
76. Частинами першою-четвертою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
77. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
78. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
79. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами попередніх інстанцій, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність їхніх висновків в цілому по суті спору у частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування спірних наказів начальника ГУ НП в Дніпропетровській області.
80. Відповідно до частини першої-третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
81. На переконання колегії суддів суду касаційної інстанції, судом апеляційної інстанції при перегляді адміністративної справи не виконано вимоги статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано оцінку доводам учасників справи, не досліджено надані ними докази, не надано оцінку обставинам, на які посилюється учасники справи.    
82. За правилами частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
83. З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
84. Під час нового розгляду справи у цій частині судам необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку вказаним обставинам та в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України. 
85. Частиною шостою статті 139 КАС України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.   
86. Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове судове рішення по суті позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області задовольнити частково.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 160/6819/19 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк  В.М. Соколов