УХВАЛА

28 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/2060/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Варіант-Технології"
на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2020 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 у справі 
за позовом Харківської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Варіант-Технології"
про стягнення 322 983,16 грн.

ВСТАНОВИВ:
Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Варіант-Технології" (далі - ТОВ "Варіант-Технології") про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 322 983,16 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ "Варіант-Технології" всупереч вимогам статей 125- 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використовувало земельну ділянку площею 0,3691 га, кадастровий номер 6310137200:02:022:0019, у період з 01.01.2019 по 31.05.2020 по вул. Пащенківська, 22 у м. Харкові, без виникнення у відповідача права власності на землю, права постійного користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки, без державної реєстрації, у зв`язку з чим відповідач зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельної ділянки. Тому, на думку Харківської міської ради, ТОВ "Варіант-Технології" на підставі статей 1212- 1214 ЦК України зобов`язане відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав чи міг би одержати від цього майна, оскільки відповідачем порушені права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі безпідставно збережених коштів у сумі орендної плати за земельну ділянку.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.09.2020 у справі №   922/2060/20, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 позов задоволено повністю.
Судові рішення мотивовані тим, що: відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно кошти, котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою (кадастровий номер 6310137200:02:022:0019) по вул. Пащенківській, 22 у м. Харкові; земельна ділянка, на якій розташований об`єкт нерухомості, що належить на праві приватної власності відповідачеві, є сформованою з 18.04.2018, має кадастровий номер 6310137200:02:022:0019 та чітко визначені межі і площа 0,3691 га, тобто зазначена земельна ділянка є окремим об`єктом цивільних прав; збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю літ. "А-4", загальною площею 4246,1 кв. м по вул. Пащенківській, 22 у м. Харкові. Відсутність укладеного в період з 01.01.2019 по 31.05.2020 договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно розрахунку позивача її розмір за спірний період склав 32 2983,16 грн.
За таких обставин, суди дійшли висновку, що у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу грошові кошти за користування земельною ділянкою площею 0,3691 га (кадастровий номер 6310137200:02:022:0019), на якій розташовані об`єкт нерухомості, що належить відповідачу за період з 01.01.2019 по 31.05.2020 в сумі 32   2983,16 грн. 
При цьому, суди наголосили, що спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав саме площею в розмірі 0,3691 га, що підтверджується відповідним витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та витягом з Держземкадастру. А отже, відповідач використовує земельну ділянку по вул. Пащенківській, 22 у м. Харкові площею 0,3691 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі і факту невикористання ним доведено не було. З підстав наведеного, доводи відповідача щодо дійсного зменшеного розміру земельної ділянки - 1 169,4 кв.м. судами було відхилено.
Щодо моменту формування земельної ділянки як об`єкта цивільний прав, суди попередніх інстанцій, посилаючись на положення частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України наголосили, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. При цьому установивши, що відповідно до відомостей, які зазначені у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.08.2019 № НВ, твердження відповідача про те, тільки з 23.08.2019 право власності на земельну ділянку було зареєстровано за позивачем визнали необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням статті 79-1 ЗК України.
Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Харківської області від 22.09.2020 і постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 у справі № 922/2060/20, ТОВ "Варіант-Технології" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
За змістом касаційної скарги її подано на підставі положень пунктів 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.03.2021, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Варіант-Технології" на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2020 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 у справі №   922/2060/20 та ухвалено здійснити перегляд рішення та постанови у письмовому провадженні.
Проте, при вивченні матеріалів касаційної скарги колегією суддів з`ясовано, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.05.2021 справу № 922/423/19 разом з касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.06.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.04.2021 у справі №   645/1040/19 (провадження № 61-1944св20) та постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.01.2021 у справі №   646/4546/19, стосовно того, що підтвердженням формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав є наявність двох складових, а саме: кадастровий номер земельної ділянки та реєстрація її у Державному земельному кадастрі. На думку колегії суддів, застосовуючи положення статті 79- 1 ЗК України до правовідносин, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням земельної ділянки, помилковим буде врахування лише положень щодо сформованості земельної ділянки після реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Так, частина 1 цієї статті чітко зауважує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Згідно з частиною 9 статті 79- 1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Тобто під час розгляду спору про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати зазначені положення статті 79- 1 ЗК України не можуть застосовуватися окремо, тільки в частині її формування із присвоєнням кадастрового номеру, оскільки лише після державної реєстрації права власності, така земельна ділянка набуває статусу об`єкта, щодо якого можуть виникнути будь-які цивільні права. Тобто, підтвердженням формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав є наявність таких складових, а саме: кадастровий номер земельної ділянки; реєстрація її у Державному земельному кадастрі; державна реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідною юридичною чи фізичною особою.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Згідно з пунктом 11 частини 1 статті ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Ураховуючи предмет позову, підстави касаційного оскарження у справі №   922/2060/20 і переданої на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №   922/423/19, та задля забезпечення сталості та єдності судової практики судова колегія вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі №   922/2060/20 за касаційною скаргою ТОВ "Варіант-Технології" на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2020 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/423/19 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
Керуючись статтями 228, 230, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Варіант-Технології" на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2020 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 у справі № 922/2060/20 зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 922/423/19 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил 

                                                                                          О. В. Случ