П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/213/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
27 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Григорук В.С., 
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Клинчука І.В.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і рішення, 

В С Т А Н О В И В :
в лютому 2020 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області  в якому просив визнати протиправними (недійсними) та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 28 жовтня 2019 року № 0004663305;
- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 28 жовтня 2019 року № 0004643305;
- рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області № 0004613305 від 28 жовтня 2019 року.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 19.11.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване хибністю висновків перевіряючих щодо завищення ФОП ОСОБА_1 податкового кредиту з ПДВ по виписаних податкових накладних постачальниками - ТОВ «Пром Гарант Плюс», ТОВ «Альянс Еволюшн», ТОВ «ТД «Авіас». Також, ФОП ОСОБА_1 дотримані всі умови, щодо включення сум ПДВ за податковими накладними, складеними та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, по ПП «Вінтехпостач», ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , до складу податкового кредиту, оскільки платник податків надав до суду підтверджуючі первинні документи по придбаним запчастинам, що в свою чергу свідчить про використання отриманих запчастини в межах здійснення господарської діяльності. Разом з тим, із долучених разом з позовною заявою квитанцій від 17.06.2016, а саме: № 0.0.570168322.1, № 0.0.570167836.1, № 0.0.570167234.1, № BASS_4476700785, встановлено, що оплату в сумі 6 688,00 грн. ФОП ОСОБА_1 було здійснено своєчасно, а саме 17.06.2016 о 17:25 год. (протягом операційного часу банку), що підтверджується квитанцією 0.0.570167836.1., отже сплачений 17.06.2016 єдиний соціальний внесок був зарахований на казначейський рахунок 21.06.2016 не є порушенням Закону, так як юридична відповідальність передбачена за несвоєчасну сплату, а не за несвоєчасне зарахування сплачених коштів до бюджету.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що документальною плановою виїзною перевіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , встановлені порушення п.1 ч.2 ст.6, абз.2 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ із змінами та доповненнями, п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, «г» п.198.5 ст.198, п.198.2 та п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7 та п.201.10 ст.201, п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, та ряд інших порушень викладених у висновках Акту перевірки.
На підставі вказаних порушень були винесені наступні податкові повідомлення-рішення: податкове повідомлення-рішення від 28 жовтня 2019 року № 0004663305, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ в сумі 95 702,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 23926,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 28 жовтня 2019 року № 0004643305, згідно з яким застосовано штрафні санкції в сумі 747,00 грн., рішення № 0004613305 від 28 жовтня 2019 року, згідно з яким застосовано штраф в сумі 668,80 грн.;
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає про помилковість висновків перевіряючих та відсутність спростувань висновків суду першої інстанції.
В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питань дотримання податкового, валютного, іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2018, за результатами якої було складено Акт № 33/06-30-33-05/ НОМЕР_1  від 07.10.2019.
Згідно з висновками Акту, документальною плановою виїзною перевіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , встановлені порушення:
- п.1 ч.2 ст.6, абз.2 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ із змінами та доповненнями, а саме несвоєчасна сплата єдиного внеску одночасно з видачею сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок в розмірі 37,3% в 2014 - 2015 роках та 22,0% в 2016 - 2018 роках, на загальну суму 6 688,00 грн., в тому числі за травень 2016 року в сумі 6 688,00 грн. терміном сплати по 18.06.2016 включно (заробітна плата за травень 2016 року в сумі 26 828,38 грн. виплачена 18.06.2016), фактично сплачено 21.06.2016;
- п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, «г» п.198.5 ст.198, п.198.2 та п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.7 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті у встановлені строки до бюджету, за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 на загальну суму 203 287 грн., в тому числі за січень 2016 року в сумі 8 840,00 грн., за лютий 2016 року в сумі 14 565,00 грн., за березень 2016 року в сумі 16 711,00 грн., за квітень 2016 року в сумі 15 470,00 грн., за травень 2016 року в сумі 9 507,00 грн., за червень 2016 року в сумі 8 990,00 грн., за липень 2016 року в сумі 12 049,00 грн., за серпень 2016 року в сумі 10 566,00 грн., за вересень 2016 року в сумі 10 128,00 грн., за жовтень 2016 року в сумі 16 868,00 грн., за листопад 2016 року в сумі 20 439,00 грн., за грудень 2016 року в сумі 17 548,00 грн., за січень 2017 року в сумі 12 042,00 грн., за лютий 2017 року в сумі 7 723,00 грн., за березень 2017 року в сумі 19 658,00 грн., за липень 2017 року в сумі 36,00 грн., за жовтень 2017 року в сумі 1 268,00 грн., за лютий 2018 року в сумі 9,00 грн., за березень 2018 року в сумі 68,00 грн., за квітень 2018 року в сумі 759,00 грн., за червень 2018 року в сумі 11,00 грн., за жовтень 2018 року в сумі 17,00 грн., за грудень 2018 року в сумі 15,00 грн.;
- п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме не складення та не реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, зведених податкових накладних за товарами, які використовувалися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, на загальну суму 1918 грн., в тому числі за січень 2016 року в сумі 12 грн., за лютий 2016 року в сумі 82 грн., за квітень 2016 року в сумі 330 грн., за грудень 2016 року в сумі 39 грн., за лютий 2017 року в сумі 31 грн., за липень 2017 року в сумі 36 грн., за жовтень 2017 року в сумі 1 268 грн., за лютий 2018 року в сумі 9 грн., за березень 2018 року в сумі 68 грн., за травень 2018 року в сумі 11 грн., за жовтень 2018 року в сумі 17 грн., за грудень 2018 року в сумі 15 грн.;
- та ряд інших порушень викладених у висновках Акту перевірки.
На підставі вказаних порушень, Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області, були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення-рішення від 28 жовтня 2019 року № 0004663305, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ в сумі 95 702,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 23926,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 28 жовтня 2019 року № 0004643305, згідно з яким застосовано штрафні санкції в сумі 747,00 грн.
- рішення № 0004613305 від 28 жовтня 2019 року, згідно з яким застосовано штраф в сумі 668,80 грн.;
- та інші рішення, які не оскаржуються позивачем.
На вказані рішення ФОП ОСОБА_1 було подано скаргу до Державної податкової служби України, про їх скасування.
Рішенням Державної податкової служби України від 12.12.2019 № 12814/6199-00-08-06-01, про результати розгляду скарги, яке отримав ФОП ОСОБА_1 , було вирішено рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок від 28.10.2019 № 0004613305 ГУ ДПС у Житомирській області залишити без змін, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 06.11.2019 № б/н в частині оскарження вищезазначеного виконавчого документа без задоволення.
Крім того, рішенням Державної податкової служби України від 28.12.2019 № 14990/6/99-00-08-05-04, про результати розгляду скарги, було вирішено залишити без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 28.10.2019 № 0004663305, № 0004643305, а скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення.
Не погоджуючись із прийнятими Державною податковою службою України рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 28 жовтня 2019 року № 0004663305; податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 28 жовтня 2019 року № 0004643305; рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області № 0004613305 від 28 жовтня 2019 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно зДержавним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;
й) індивідуальний податковий номер.
Згідно п. 201.14 ст. 201 Податкового кодексу України, платники податку на додану вартість зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з розділом V Податкового кодексу України.
Тобто, у разі якщо фізична особа-підприємець зареєстрований платником податку на додану вартість, для отримання права не нараховувати податкові зобов`язання з ПДВ виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст. 189 ПК України, такий платник податку у відповідності до вимог пп. 16.1.2 п.16.1 ст. 16, п.44.1 ст.44, п.201.14 ст.201 ПК України, зобов`язаний документально підтвердити, що суми податку на додану вартість нараховані (сплачені) у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), використовувалися в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності.
Тільки за наявності відповідних первинних документів фізична особа - підприємець може підтвердити, що товари/послуги використовувалися ним в операціях, що є його господарською діяльністю, та відповідно має право: - не нараховувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України; - не складати не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і не реєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, зведену податкову накладну.
Як встановлено перевіркою, позивачем придбавались запасні частини у ПП «Вінтехпостач», ФОП ОСОБА_2 ; ФОП ОСОБА_3 , як зазначає позивач, - для здійснення поточного ремонту та технічного обслуговування тракторів, бензопил, косарок.
При цьому, у відповідності до пп. «е» абз. 2 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, постачальниками ПП «Вінтехпостач», ФОП ОСОБА_2 ; ФОП ОСОБА_3 у зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, було наведено опис запасних частин, що постачалися для позивача, зокрема і приналежність їх до транспортних засобів відповідних марок та моделей.
Натомість, відповідач вважає, що у випадку підтвердження використання позивачем авторезини 195/65/R15 в операціях, що є його господарською діяльністю, такими документами зокрема можуть бути: 1. наказ про використання власного автомобіля у господарській діяльності, в якому вказується марка автомобіля, номерний знак і спосіб його використання в господарській діяльності; 2. подорожні листи легкового автомобіля, у яких обов`язково зазначаються маршрути прямування, пробіг автомобіля і кількість витраченого пального.
Також вважає, що наказом позивача від 01.02.2017 № 31 «Про використання власного автомобіля в службових цілях»,  закріплена лише можливість використання в господарській діяльності власного легкового автомобіля SKODА ОСТАVIA TOUR 1.9 TD (д.н.з. НОМЕР_2 ) для службових поїздок, а також для перевезення дрібних речей (запасних частин, матеріалів, інструменту, тощо). Позивачем, як при проведенні документальної планової перевірки, так і до заперечення на акт перевірки, не надано жодних первинних документів, в тому числі подорожніх листів легкового автомобіля, що фактично підтверджують використання власного легкового автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR 1.9 TD (д.н.з. НОМЕР_2 ) при здійсненні службових поїздок, а також для перевезення дрібних речей (запасних частин, матеріалів, інструменту, тощо), в межах здійснення операцій, що є його господарською діяльністю.
Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 826/11531/14, Верховний Суд у постановах від 02.10.2019 у справі №820/20933/14, від 05.11.2019 у справі № 817/3736/14, від 15.10.2020 у справі №826/7614/15 неодноразово звертав увагу, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, або є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом, а також якщо встановлено протиправну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.
При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, недоліки в їх заповненні, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, та інші обставини, які можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).
Суд зазначає, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій та  при оцінці обґрунтованості заявленої платником податків податкової вигоди суд має оцінити обставини вчинення відповідних господарських операцій в їх сукупності та дослідити фактичні правовідносини учасників операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій, встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності. При цьому також необхідно враховувати, що первинні документи мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами.
Разом з тим, позивачем було додано до матеріалів справи, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та наказ № 31 від 01.02.2017 «Про використання власного автомобіля в службових цілях», для підтвердження того, що придбана у ФОП ОСОБА_2 авторезина 195/65/R15 в кількості 4 шт. на суму 6325,00 грн. (ПДВ 1265,00 грн.), використовувалася в господарській діяльності. А саме, для надання допоміжних послуг у лісовому господарстві, лісозаготівлі та іншої діяльності у лісовому господарстві за перевіряємий період, так як автомобіль переміщувався по Житомирській області (в середньому 50 тис.км), - Баранівський район, Пулинський район, Житомирський район.
Водночас слід зазначити, що наявність чи відсутність подорожних листів не може спростовувати факт використання автомобіля у господарській діяльності. Крім того, ведення подорожніх листів є необов`язковим.
Судом першої інстанції встановлено, що до складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 відносились суми ПДВ на підставі податкових накладних, складених та своєчасно зареєстрованих в ЄРПН продавцем таких товарів. Факт використання таких запчастин в межах діяльності платника податків підтверджує зазначений код товару, згідно з УКТ ЗЕД України. Оригінали всіх наявних первинних документів по вище зазначених податкових накладних, були також надані ФОП ОСОБА_1 під час перевірки.
Як зазначив в суді позивач, що назви товару з ознакою КАМАЗ, ВАЗ, ЗІЛ, Урал, ЛАЗ, ПАЗ, РАФ і т.д є товарною номенклатурою (назвою) виробника цих товарів. Згідно з УКТ ЗЕД України, всі товари систематизуються по розділам, групам, товарним позиціям, найменуванням. Вся ця інформація уніфікована, та кожен окремий товар отримує цифровий код. Йде деталізація по специфічним ознакам, і додатковим критеріям товару. Зазначені запасні частини відрізняються тільки кольором, формою обважування і наклейками. В середині ця техніка однакова і має взаємозамінні запчастини, що підходять для поточного ремонту використовуваних в господарській діяльності тракторів, бензопил, травокосарок. Для правильного підбору запасних частин потрібно визначиться з індексом моделі техніки та інструменту.
В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту в податкові декларації з ПДВ за відповідні звітні періоди було включено суми податку на додану вартість за придбані запасні частини до транспортних засобів в cічні 2016 року в сумі 12 грн., в лютому 2016 року в сумі 82 грн., в квітні 2016 року в сумі 330 грн., в грудні 2016 року в сумі 39 грн., в лютому 2017 року в сумі 31 грн., в липні 2017 року в сумі 36 грн., в жовтні 2017 року в сумі 1 268 грн., в лютому 2018 року в сумі 9 грн., в березні 2018 року в сумі 68 грн., в травні 2018 року в сумі 11 грн., в жовтні 2018 року в сумі 17 грн., в грудні 2018 року в сумі 15 гр., які згідно проведеного аналізу використання їх у межах господарської діяльності в пеpiоді з 01.01.2016 по 31.12.2018 не були використані перевіряємим суб`єктом господарювання у господарській діяльності для надання послуг у лісовому господарстві та/або реалізовані, а саме:
- у ПП "Bінтехпостач" придбано - свічка Л-17 ДВР ДОВГА ВАЗ 2101-2107 блістер, згідно податкової накладної № 923 від 29.01.2016; Диск 3ІЛ 130-1601130-А6 зчепленння (НА ПРУЖИНАХ), згідно податкової накладної № 1721 від 23.02.2016 року; Шланг КАМАЗ 5320-3929010-02 підкачки ш. L-6м, згідно податкової накладної № 1047 від 16.12.2016; Прокладка 3ІЛ 130-1003270-А клап. кришки (ГУМА), згідно податкової накладної № 2252 від 19.07.2017; Заклепка ГАЗ Г 10300-80 5х12 накладки (64 шт – К/т), згідно податкової накладної 1391 від 12.10.2017; Втулка КАМАЗ 5320-2403072 шпилк. полуос., згідно податкової накладної № 1469 від 16.02.2018 ; PC57-3726010 Реле поворотів РС-57 ГАЗ, ЗИЛ, Урал, ЛАЗ, ПАЗ, РАФ (вир-во Володимир), згідно податкової накладної 2919 від 30.03.2018; Фільтр масляний ВАЗ 01-07 (високий) УАЗ М-001, згідно податкової накладної № 2733 від 21.05.2018; LPG2 Свічка запалювання ЕЗ LPG2 ВАЗ, УАЗ, Газель. Волга на газ. пал. (компл. 4 шт. блістер) (вир-во Енгельс) ДОВГА, згідно податкової накладної № 1746 від 11.10.2018; Трубка КАМА3 740.1104346 паливна дренажна ліва, згідно податкової накладної № 2681 від 26.11.2018;
- у ФОП ОСОБА_2 придбано - Генератор ВАЗ, згідно податкової накладної № 2 від 08.04.2016 року; Підсилювач гальм вакумний ВАЗ, згідно податкової накладної № 2 від 08.04.2016 року; Авторезина 195/65/R15, згідно податкової накладної № 9 від 31.10.2017;
- у ФОП ОСОБА_3 придбано - Підшипник 204 (6204) (ХАРП) КамАЗ, ДТ-75, BOM T-150, згідно податкової накладної № 184 від 01.02.2017; Підшипник 204 (6204) (ХАРП) КамАЗ, ДТ-75, BOM T-150, згідно податкової накладної № 1438 від 04.07.2017.
Таким чином, загальна сума з податку на додану вартість в періоді з 01.01.2016 по 31.12.2018 становить 1918,32 грн.
Також встановлено, що позивач для здійснення господарської діяльності з надання послуг у лісовому господарстві в перевіряємому періоді використовував наступні транспортні засоби: трактор «Беларус - 82.1.57» в кількості 1 шт., згідно договору оренди рухомого майна № 4 від 03.07.2007, укладеного з ДП "Житомирське лісове господарство"; трактор «МТ3-82» в кількості 1 шт., згідно договору оренди № 1 від 02.01.2017 укладеного з ФОП ОСОБА_4 ; трактор «Т-25А» в кількості 1 шт., згідно договорів позички транспортного засобу від 04.01.2016, від 04.04.2016, від 03.07.2016, від 02.10.2016, вiд 09.01.2017, від 03.04.2017, від 03.07.2017, від 02.10.2017, від 08.01.2018, від 01.04.2018, від 01.07.2018, від 01.10.2018 укладених з фізичною особою ОСОБА_5 .
На думку відповідача, перелічені запасні частини не призначені для ремонту та технічного обслуговування вищевказаних транспортних засобів. Позивачем в операціях, що є його господарською діяльністю не використовувалися та відповідно даний суб`єкт господарювання зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування за даними товарами, так як під час їх придбання суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту у відповідних звітних періодах.
Тому, в порушення п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188, «г» п.198.5 ст.198 ПК України, встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в періоді з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. на загальну суму 1 918 грн., в тому числі: в січні 2016 року в сумі 2 грн., в лютому 2016 року в сумі 82 грн., в квітні 2016 року в сумі 330 гри., в грудні 2016 року в сумі 39 грн., в лютому 2017 року в сумі 31 грн., в липні 2017 року в сумі 36 грн., в жовтні 2017 року в сумі 1 268 грн., в лютому 2018 року в сумі 9 грн., в березні 2018 року в сумі 68 грн., 4 травні 2018 року в сумі 11 грн., в жовтні 2018 року в сумі 17 грн., в грудні 2018 року в сумі 15 грн., в зв`язку з не включенням до їх складу сум податку на додану вартість по операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
В порушення п.44.1 ст.44, п. 198.2 та п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.7 та п.201.10 ст.201 ПК України, встановлено завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 в сумі 197610 гр., в тому числі в січні 2016 року в сумі 8 828 грн., в лютому 2016 року в сумі 14 483 грн., в березні 2016 року в сумі 16 711 грн., в квітні 2016 року в сумі 15 140 грн., в травні 2016 року в сумі 9 507 грн., в червні 2016 року в сумі 5 990 грн., в липні 2016 року в сумі 12 049 грн., в серпні 2016 року в сумі 10 566 гри., в вересні 2016 року в сумі 10 128 грн., в жовтні 2016 року в сумі 16 868 грн., в листопаді 2016 року в сумі 20 439 грн., в грудні 2016 року в сумі 17 509 грн., в січні 2017 року в сумі 12 042 гр., в лютому 2017 року в сумі 7 692 грн., в березні 2017 року в сумі 19 658 грн. у зв`язку з віднесенням до його складу сум податку на додану вартість по неправомірно виписаним постачальниками ТОВ «ТД «АBIAC», ТОВ «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС», ТОВ «АЛЬЯНС ЕВОЛЮШН» податковим накладним.
Занижена сума податку на додану вартість, яка підлягає сплаті платником до бюджету самостійно, з урахуванням вимог пункту 102.1 статті 102 ПK України, складає 95 702,00 грн. та застосована штрафна санкція за заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість (25%) становить 23 926,00 грн.
Разом з тим, слід враховувати наступне.
Так, згідно індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України № 698/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 22.02.2019 р. зазначено, що протягом звітного (податкового) періоду платники ПДВ, які застосовують касовий метод визначення податкових зобов`язань відповідно до пункту 44 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, мають право складати не пізніше останнього дня місяця, в якому отримано кошти, зведені податкові накладні:
- на кожного платника податку, з яким постачання має безперервний або ритмічний характер, з урахуванням усієї суми отриманих коштів протягом такого місяця;
- на постачання особам, не зареєстрованим платниками податку, з урахуванням усієї суми отриманих коштів, отриманих від таких осіб протягом місяця.
Також, відповідно до індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України № 165/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 16.01.2019, визначено, що: «ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць. Визначення ритмічного характеру постачання залежить лише від факту постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць і не залежить від того, за одним або за різними договорами воно здійснене.
Дата виникнення податкових зобов`язань при здійсненні операцій з постачання платником товарів визначається за правилом «першої події» незалежно від того, в рамках одного чи кількох цивільно-правових договорів відбувається перша подія.
У разі здійснення постачання товарів одному покупцю два та більше разів на місяць за одним або за різними договорами можливе складання не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведеної податкової накладної на такого покупця платника податку на загальну суму постачання, здійсненого протягом такого місяця.
Якщо постачальник не складає зведені податкові накладні та покупець одного і того самого дня оплачує товар кількома авансовими платежами в межах одного або кількох цивільно-правових договорів, також не вважатиметься помилкою, якщо продавцем буде складена одна податкова накладна на загальну суму таких авансових платежів».
Згідно п. 19 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, у разі здійснення постачання товарів/послуг (крім здійснення операцій, визначених пунктом 44 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України), постачання яких має безперервний або ритмічний характер, постачальником (продавцем) може бути складена зведена податкова накладна: покупцям - платникам податку - не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.
Приписами пп. «а» 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що до складу податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення платником податку операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник ПДВ - постачальник (продавець) товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником ПДВ - постачальником (продавцем) товарів/послуг, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту.
При цьому слід зазначити, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань з ПДВ платника ПДВ - постачальника (продавця) товарів/послуг, визначених відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (за правилом «першої події»), а саме на дату, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; відвантаження товарів.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер покупцям - платникам податку – можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику податку протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.
Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.
Разом з тим, ТОВ «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС» та ТОВ «АЛЬЯНС ЕВОЛЮШН», керуючись положеннями п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, складали та надавали ФОП ОСОБА_1 зведені податкові накладні на весь обсяг постачання товарів за місяць останнім днем місяця із зазначенням в графі «Зведена податкова накладна» помітки «Х». При цьому, такі постачання носили ритмічний характер, оскільки здійснювались два та більше разів за звітний період (місяць).
На підтвердження позивачем було надано - податкові накладні з квитанціями по ТОВ «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС», а саме: № 234 від 31.10.2016, № 249 від 30.11.2016, № 244 від 31.12.2016, № 152 від 31.01.2017, № 5 від 07.02.2017;
- податкові накладні з квитанціями по ТОВ «Альянс Еволюшн», а саме: № 45 від 31.01.2017 , № 234 від 28.02.2017, № 279 від 31.03.2017;
- видаткові накладні по ТОВ «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС», а саме: № 0045/0000226 від 11.10.2016 р., № 0045/0000333 від 21.10.2016, № 0045/0000406 від 27.10.2016, № 0045/0000440 від 31.10.2016 р., № 0045/0000490 від 03.11.2016 р., № 0045/0000505 від 04.11.2016, № 0045/0000553 від 09.11.2016, № 0045/0000613 від 15.11.2016, № 0045/0000696 від 23.11.2016, № 0045/0000730 від 28.11.2016 р., № 0045/0000747 від 29.11.2016, № 0045/0000845 від 06.12.2016, № 0045/0000951 від 15.12.2016, № 0045/0000979 від 19.12.2016, № 0045/0001065 від 29.12.2016, № 0045/0000006 від 04.01.2017, № 0045/0000110 від 16.01.2017, № 0045/0000162 від 20.01.2017;
- видаткові накладні по ТОВ «Альянс Еволюшн», а саме: № 0045/0000002 від 25.01.2017, № 0045/0000028 від 27.01.2017, № 0045/0000301 від 22.02.2017, № 0045/0000324 від 24.02.2017, № 0045/0000354 від 27.02.2017, № 0045/0000468 від 07.03.2017, № 0045/0000536 від 14.03.2017, № 0045/0000605 від 20.03.2017, № 0045/0000651 від 23.03.2017, № 0045/0000727 від 30.03.2017, № 0045/0000735 від 30.03.2017;
- звіти про дебетові і кредитові операції по рахунку ФОП ОСОБА_1 за періоди: з 01.10.2016 по 31.10.2016, з 01.11.2016 по 30.11.2016, з 01.12.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 р. по 31.01.2017, з 01.02.2017 по 28.02.2017, з 01.03.2017 по 31.03.2017;
- журнал-ордер по рахунку ФОП ОСОБА_1 по ТОВ «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС» за період: жовтень-грудень 2016 року, січень-лютий 2017 року;
- журнал-ордер по рахунку ФОП ОСОБА_1 по ТОВ «Альянс Еволюшн» за період січень-березень 2017 року.
Встановлено, що при проведенні порівняння розбіжностей в сумах ПДВ та датах виписки податкових накладних не було виявлено, що свідчить про помилковість висновку перевіряючих щодо завищення ФОП ОСОБА_1 податкового кредиту з ПДВ по виписаних податкових накладних постачальниками - ТОВ «Пром Гарант Плюс», ТОВ «Альянс Еволюшн».
Також, господарські операції з ТОВ «ТД «Авіас» мали місце в період з 01.01.2016 по 30.09.2016, а тому, сформований податковий кредит за цими операціями не вплинув на прийняття податкового повідомлення-рішення № 0004663305 від 28.10.2019 року, в зв`язку із цим в цій частині висновки Акту не оскаржуються.
Як встановлено із розрахунку (додаток до податкового повідомлення-рішення № 0004663305 від 28.10.2019), сума заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість становить 199 528,00 грн., однак в податковому повідомленні-рішенні не враховано суму в розмірі 103 826 грн., за період з січня 2016 року по вересень 2016 року, які були по господарським операціям з ТОВ «ТД «Авіас».
Зокрема встановлено, що на сторінці 65-66 Акту перевірки, працівниками податкового органу безпідставно зазначено, що в порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.2 та п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, встановлено завищення платником податку податкового кредиту з ПДВ в сумі 200 610,00 грн. по неправомірно виписаних постачальниками ТОВ «ТД «Авіас», ТОВ «Пром Гарант Плюс» та ТОВ «Альянс Еволюшн» податкових накладних.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми «Р» № 0004663305 від 28.10.2019 по податку на додану вартість (код платежу 14060100) на суму 95 702 грн. (за основним платежем) та його скасування.
За результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188, «г» п.198.5 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в періоді з 01.01.2016 по 31.12.2018 на загальну суму 1 918 грн., в тому числі в січні 2016 року в сумі 12 грн., в лютому 2016 року в сумі 82 грн., в квітні 2016 року в сумі 330 грн., в грудні 2016 року в сумі 39 грн., в лютому 2017 року в сумі 31 грн., в липні 2017 року в сумі 36 грн., в жовтні 2017 року в сумі 1 268 грн., в лютому 2018 року в сумі 9 грн., в березні 2018 року в сумі 68 грн., в травні 2018 року в сумі 11 грн., в жовтні 2018 року в сумі 17 грн., в грудні 2018 року в сумі 15 грн., в зв`язку з не включенням до їх складу сум податку на додану вартість по операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Сума застосована штрафна санкція за не складання та не реєстрацію виданих зведених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (50%) з урахуванням вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України становить 747,00 грн.
Враховуючи вищевказане в порушення п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст. 201 ПК України, позивачем не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, зведені податкові накладні за товарами, які використовувалися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, на загальну суму 1 918 грн.
Підставою для такого висновку є включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за придбані запасні частини до транспортних засобів, які, на думку ГУ ДПС у Житомирській області, не були використані у господарській діяльності платника для надання послуг у лісовому господарстві та/або реалізовані.
Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
- придбання або виготовлення товарів та послуг;
- придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів;
- отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
- ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
- ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).
Для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).
Згідно з вимогами п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Як було встановлено судом першої інстанції, на протязі перевіреного періоду підприємцем придбавались запасні частини у ПП «Вінтехпостач», ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , з метою використання таких запасів в межах господарської діяльності, а саме, для поточного ремонту та технічного обслуговування тракторів, бензопил, косарок. Придбання запчастин підтверджують наступні первинні документи, видаткові накладні, а саме: № Ж00003352 від 16 грудня 2016 року, № Ж00002278 від 19 липня 2017 року, № Ж00003366 від 12 жовтня 2017 року, № 89 від 02 листопада 2017 року, № Ж00000410 від 16 лютого 2018 року, № Ж00000880 від 30 березня 2018 року, № Ж00001776 від 21 травня 2018 року, № Ж00004118 від 11 жовтня 2018 року, № Ж00004797 від 26 листопада 2018 року; а також заключна виписка за період з 01.12.2016 по 31.12.2016, акт надання послуг № 52 від 01.02.2017, заключна виписка за період з 01.02.2017  по 28.02.2017, акт надання послуг № 394 від 04.07.2017 року, заключна виписка за період з 01.07.2017 по 31.07.2017, заключна виписка за період з 01.08.2017 по 31.08.2017, заключна виписка за період з 01.10.2017 по 31.10.2017, платіжне доручення № 410 від 27.02.2018, платіжне доручення № 431 від 26.03.2018, платіжне доручення № 479 від 31.05.2018, платіжне доручення № 551 від 16.10.2018, платіжне доручення № 584 від 26.11.2018. Як було встановлено судом, оригінали вищевказаних первинних документів надавалися позивачем під час перевірки.
Згідно із п. 198.6 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, що не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України.
Для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних ( п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).
При цьому відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з частиною першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При вирішенні податкових спорів суд виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності.
Доводи ж скаржника про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають його право на отримання такої вигоди.
Отже, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.
Однак, в ході судового розгляду справи, позивачем було надано наявні первинні документи по придбаним запчастинам у ПП «Вінтехпостач», ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 .
До складу податкового кредиту підприємцем відносились суми ПДВ на підставі податкових накладних, складених та своєчасно зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, продавцем таких товарів.
При цьому судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 дотримані всі умови, щодо включення сум ПДВ за податковими накладними, складеними та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, по ПП «Вінтехпостач», ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , до складу податкового кредиту. Оскільки платник податків надав до суду підтверджуючі первинні документи по придбаним запчастинам, що в свою чергу свідчить про використання отриманих запчастини в межах здійснення господарської діяльності. Таким чином, у податкового органу відсутні будь-які підстави для висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог, щодо реєстрації податкових накладних по придбаним запчастинам, в зв`язку із тим, що вони використані ним не в господарській діяльності.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що  у ГУ ДПС у Житомирській області відсутні правові підстави застосовувати штраф у розмірі 747,00 грн., згідно із податковим повідомленням-рішенням № 0004643305 від 28.10.2019, а тому воно є протиправним і підлягало скасуванню.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно правомірності винесеного рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок № 0004613305 від 28 жовтня 2019 року, по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код платежу 71010000) на загальну суму 668,80 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», днем сплати єдиного внеску вважається:
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;
3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Як встановлено судом першої інстанції, за результатами планової виїзної документальної перевірки встановлено порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 2 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме несвоєчасна сплата єдиного внеску одночасно з видачею сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок в розмірі 37,3% в 2014-2015 роках та 22,0% в 2016-2018 роках, на загальну суму 6 688,00 грн., в тому числі за травень 2016 року в сумі 6 688,00 грн. терміном сплати по 18.06.2016 включно (заробітна плата за травень 2016 року в сумі 26 828,38 грн. виплачена 18.06.2016), фактично сплачено 21.06.2016.
Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.
Відповідно до п. 1.22 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.
Згідно п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», подання ініціатором до банку або іншої установи - учасника платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу.
Відповідно до п. 24.3 ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.
Як встановлено судом першої інстанції, із долучених разом з позовною заявою квитанцій від 17.06.2016, а саме: № 0.0.570168322.1, № 0.0.570167836.1, № 0.0.570167234.1, № BASS_4476700785, оплату в сумі 6 688,00 грн. ФОП ОСОБА_1 було здійснено своєчасно, а саме 17.06.2016 о 17:25 год. (протягом операційного часу банку), що підтверджується квитанцією 0.0.570167836.1. 
Приписами ч. 5 ст.45 Бюджетного кодексу України передбачено, що  податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Згідно правової позиції Верховного Суду від 07 вересня 2018 року у справі №823/1985/17, від 11 вересня 2018 року у справі №826/17166/15 виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань та прийняття такого банком на виконання.
У разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зважаючи на те, що кошти були сплачені своєчасно, та підтверджуються наданими до суду позивачем квитанціями, тому, та обставина, що сплачений 17.06.2016 єдиний соціальний внесок був зарахований на казначейський рахунок 21.06.2016 не є порушенням Закону, так як юридична відповідальність передбачена за несвоєчасну сплату, а не за несвоєчасне зарахування сплачених коштів до бюджету. Тобто, в суду першої інстанції були всі підстави для скасування рішення № 0004613305 від 28 жовтня 2019 року.
Колегія суддів зазначає, що під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   31 травня 2021 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.