ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5657/21 Справа № 204/8591/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визначивши третіми особами – приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О., із вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
09 квітня 2021 року представницею відповідача ОСОБА_3 – адвокаткою Шпаковою О.С., до суду подано клопотання про зустрічне забезпечення позову у даній справі, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 1000000 грн.
Клопотання мотивовано тим, що застосовані заходи забезпечення позову є необґрунтованими та порушують права та інтереси відповідача ОСОБА_3 , як позикодавця. Між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року, за яким позивач отримав у борг грошові кошти у розмірі 1988000 грн. строком до 21 грудня 2018 року включно. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором позики позичальнику направлено вимогу про повернення коштів, однак останній цю вимогу проігнорував. У зв`язку із чим позикодавці звернулися до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., з метою відновлення порушених прав та стягнення грошових коштів у безспірному порядку. Зазначає, що зупинення на невизначений термін стягнення грошових коштів порушує його права як власника грошових коштів. Крім того, йому як позикодавцю завдано збитки внаслідок упущеної вигоди, тобто доходів, які позикодавець міг би реально отримати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Представниця відповідача вважає, що співмірними із заходами забезпечення позову стане внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 1000000 грн., оскільки така сума є лише частиною від загальної суми заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 .
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року заяву про зустрічне забезпечення позову задоволено та ухвалено застосувати зустрічне забезпечення по справі № 204/8591/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи – приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 1000000 грн..
Ухвала суду мотивована тим, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, призводить до неможливості ОСОБА_3  реалізувати своє право на повернення заборгованості за договором позики та спричиняє йому збитки, збільшуючи заборгованість. Такий стан призводить до дисбалансу інтересів сторін. При цьому суд враховує, що сума зустрічного забезпечення, яку просить застосувати представниця відповідача, майже в два рази менше, ніж спірна сума боргу. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що застосування зустрічного забезпечення, шляхом зобов`язання внести на депозитний рахунок суду коштів у розмірі 1000000 грн. є співмірним із заходами забезпечення позову.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. 
Задовольняючи заяву про зустрічне забезпечення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, призводить до неможливості ОСОБА_3 реалізувати своє право на повернення заборгованості за договором позики та спричиняє йому збитки, збільшуючи заборгованість. Такий стан призводить до дисбалансу інтересів сторін. При цьому суд враховує, що сума зустрічного забезпечення, яку просить застосувати представниця відповідача, майже в два рази менше, ніж спірна сума боргу. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.
За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
У відповідності до ч. 4 ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.
Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 5 ст.154 ЦПК України).
Таким чином, зустрічне забезпечення — це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визначивши третіми особами – приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О., із вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В забезпечення вказаного позову, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 62679311, що було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., який був виданий 27 грудня 2018 року, до набрання рішенням суду законної сили у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи – приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Із заяви представника ОСОБА_3 про застосування зустрічного забезпечення вбачається, що забезпечення позову шляхом зупинення на невизначений термін стягнення грошових коштів порушує його права як власника грошових коштів.
При цьому сума зустрічного забезпечення, яку просить застосувати представник ОСОБА_3 є меншою ніж спірна сума боргу. 
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, про те що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що застосування зустрічного забезпечення, шляхом зобов`язання внести на депозитний рахунок суду коштів у розмірі 1000000 грн. є співмірним із заходами забезпечення позову, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки застосовані заходи забезпечення позову обмежують права ОСОБА_3 , щодо реалізації права на повернення заборгованості за договором позики та спричиняє йому збитки, збільшуючи заборгованість. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко