Ухвала
25 червня 2021 року
м. Київ
справа № 2702/10415/12
провадження № 61-24547св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,
відповідачі: ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Гагарінського районного суду міста Севастополя у складі судді - Євдокімової І. А., від 22 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду міста Севастополя у складі колегії суддів: Андрейченко А. А., Єфімової В. О., Моцного М. В., від 26 грудня 2013 року,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2009 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про погашення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
У квітні 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними кредитних договорів.
Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 22 жовтня 2013 року позов банку задоволено. 
З ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором №8807С18 від 16 червня 2007року, кредитним договором №8807С46 від 07 грудня 2007 року в сумі 757 662,39 доларів США та 3 671,57 грн, з яких за кредитним договором від 16 червня 2007 року - 185 769,20 доларів США - сума простроченої заборгованості, 105 759,44 доларів США - заборгованості за процентами, 155 375,04 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів, 2 750,00 грн - заборгованість за комісією за управління кредитом; 921,57 грн - пеня за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом; за кредитним договором від 07 грудня 2007 року - 128 571,46 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 74 350,95 доларів США - заборгованість за процентами, 107 836,30 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів - шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме восьмикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження. Початкова ціна предмета іпотеки встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
В задоволенні зустрічного позову до ПАТ „Укрексімбанк" про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду міста Севастополя від 26 грудня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилено.
Резолютивну частину рішення Гагарінського районного суду міста Севастополя від 22 жовтня 2013 року змінено в частині стягнення заборгованості і звернення стягнення на предмет іпотеки та судових витрат.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки: восьмикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві загальної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Фондом комунального майна Севастопольської міської ради; та приміщення автостоянки (гаражу), загальною площею 19,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві загальної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13 вересня 2007 року Фондом комунального майна Севастопольської міської ради; в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 8807С18 від 06 червня 2007 року і №8807С46 від 07 грудня 2007 року в сумі 757 662,39 доларів США і 3 671,57грн. (185 769,20 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитним договором №8807С18 від 06 червня 2007 року; 105 759, 44 доларів США - сума заборгованості за процентами за кредитним договором № 8807С18 від 06 червня 2007 року; 155 375,04 доларів США - сума пені за несвоєчасну сплату суми кредиту та процентів за кредитним договором № 8807С18 від 06 червня 2007 року; 2 750,00 грн - сума заборгованості за комісією за управління кредитом за кредитним договором № 8807С18 від 06 червня 2007 року; 921,57 грн - сума пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом за кредитним договором №8807С18 від 06 червня 2007 року; 128 571,46 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитним договором № 8807С46 від 07 грудня 2007 року; 74 350,95 доларів США - сума заборгованості за процентами за кредитним договором № 8807С46 від 07 грудня 2007 року; 107 836,30 доларів США - сума пені за несвоєчасну сплату сум кредиту та процентів за кредитним договором від 07 грудня 2007 року).
Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитними договорами №8807С18 від 06.06.2007 року і №8807С46 від 07 грудня 2007 року в сумі 757 662,39 доларів США і 3 671,57 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У січні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 22 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 26 грудня 2013 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року відкрито касаційне провадження в зазначеній справі і витребувано з Гагарінського районного суду міста Севастополя справу № 2702/10415/12.
Вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року не виконано, оскільки справа до суду не надходила через тимчасову окупацію частини території України, що унеможливлює розгляд цієї справи судом касаційної інстанції.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
У травні 2018 року зазначену касаційну скаргу передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року до Апеляційного суду міста Києва направлено копії матеріалів касаційного провадження № 61-24547ск18 у справі № 2702/10415/12, для визначення підсудності щодо розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2018 року підсудність матеріалів визначено Печерському районному суду міста Києва.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження у справі 
№ 2702/10415/12 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними кредитних договорів.
Ухвала мотивована недостатністю матеріалів для відновлення втраченого судового провадження.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK 
v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втрачено судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втраченого у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю. 
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 494 ЦПК України в разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою в справі, провадження у якій втрачено.
За таких обставин, з урахуванням того, що судове провадження у справі втрачене і неможливий розгляд касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відкрите ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2014 року касаційне провадження підлягає закриттю.
При цьому учасникам справи роз`яснюється, що у зв`язку з неможливістю відновити втрачене судове провадження у повному обсязі, вони мають право повторно звернутися до суду першої інстанції у загальному порядку. 
Керуючись статтями 401, 415, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження у справі № 2702/10415/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсними кредитних договорів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Гагарінського районного суду міста Севастополя від 22 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду міста Севастополя від 26 грудня 2013 року закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                        М. Є. Червинська
 
        С. Ю. Бурлаков
 
        В. М. Коротун