П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/1198/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Н.В.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
31 травня 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Курка О. П.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

позивач 05 квітня 2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виплати ОСОБА_1 з 05.03.2019 перерахованої пенсії у зменшеному розмірі 75 % від суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.
12.03.2021 до суду першої інстанції надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням вищевказаного рішення суду, подана в порядку, визначеному статтею 382 КАС України, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Заява обґрунтована  тим, що пенсійний орган не виплатив позивачу заборгованість за судовим рішенням. При цьому заявник зазначає, що за невиконання рішення суду державний виконавець виносив постанову про накладення на відповідача штрафу в сумі 5100,00 грн. Проте заборгованість залишається непогашеною. Тому заявник просить суд зобов`язати пенсійний орган подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити  постанову, якою задовольнити його заяву.
19 травня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 травня 2021 року, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Вінницьким окружним адміністративним судом 07.08.2020 у справі № 120/1198/19-а видано виконавчий лист.
На підставі виконавчого документа постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 11.08.2020 відкрито виконавче провадження № 62751263 щодо виконання судового рішення та надано боржнику 10-денний строк на виконання рішення суду та надання документального підтвердження такого виконання.
Листом від 21.08.2020 № 0200-0802-5/38668 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/1189/19-а добровільно виконане до відкриття виконавчого провадження. Так, на виконання вказаного рішення, Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 05.03.2019 склав - 14553,00 грн. та донараховано стягувачу кошти в сумі 21111,93 грн. за період з 05.03.2019 по 31.12.2019, що підтверджується розрахунком на доплату. Також повідомлено, що сума заборгованості у розмірі 21111,93 грн. за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України. Крім того, зазначено, що в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутні правові підстави для виплати пенсій колишнім працівникам силових структур за рахунок власних коштів. Також вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області сформовано потребу у бюджетних коштах, оскільки бюджетні зобов`язання та платежі здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, шляхом обліку вказаної заборгованості в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області вжито всіх можливих заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судового рішення на користь стягувача.
Як додаток до листа, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області надано розпорядження про    перерахунок    пенсії стягувача та розрахунок    доплати пенсії за рішенням суду.
08.10.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в якій просив забезпечити повне виконання судового рішення та накладення штрафу на посадових осіб.
13.10.2020 державним виконавцем надіслано пенсійному органу вимогу №9149/2.3-22/8 про необхідність виконання рішення суду у справі №120/1198/19-а, та зобов`язано надати документальне підтвердження щодо повного та фактичного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/1198/19-а до 21.10.2020.
Листом від 15.10.2020 за №0200-0802-5/48828 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило, що добровільно до відкриття виконавчого провадження виконало рішення суду. Також вказало, що сума заборгованості у розмірі 21111,93 грн. за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону №2262 встановлено, що виплата пенсій особам, що мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено ст. 72 Закону №1058. Тобто в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутні правові підстави для виплати пенсій за рахунок власних коштів.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 22.10.2020 в рамках виконавчого провадження №62781263 накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штраф у розмірі 5100 грн., у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин, і зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
Не погоджуючись із постановою державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оскаржило її до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 120/6211/20 у позові Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області    відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 120/6211/20 скасовано, та прийнято постанову, якою позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 22.10.2020 ВП № 62781263 про накладення штрафу на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення    Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №120/1198/19-а.
Скасовуючи рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.11.2020, суд апеляційної дійшов висновку, що  постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, у випадку, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, однак, не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу, є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Виплата пенсій може бути здійснена позивачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат відповідне територіальне управління не має. Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідного бюджетного асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло до виконання судове рішення, видало розпорядження про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Крім того, було нараховано суми доплати за результатом перерахунку і   визначено суму до виплати  за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 недоплачену суму пенсії. Відповідна заборгованість становить 21111,93 грн, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії.
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлене об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення суду не надано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Водночас положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною першою статті 382 КАС України. Тобто встановлення судом обов`язку суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення, можливе й після ухвалення такого рішення, за наслідком розгляду відповідного клопотання позивача.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, а також правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.
Так, у справі № 800/592/17 Велика Палата Верховного Суду змінила підхід до правил застосування судового контролю, роз`ясненого у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.03.2017 "Про огляд практики застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства". Зокрема, Вищий адміністративний суд вважав, що суд першої чи апеляційної інстанції може застосовувати судовий контроль за виконанням рішення суб`єкта владних повноважень-відповідачем лише під час прийняття рішення у справі. Натомість Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подане й після ухвалення судового рішення у справі.
Таким чином, необхідність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення вирішується судом залежно від обставин кожної адміністративної справи та є його правом, а не обов`язком.
Суд виходить з того, що судовий контроль є важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення. Це означає, що судове рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (відповідно до приписів резолютивної та мотивувальної частини рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Принцип обов`язковості судового рішення також закріплений у статті 14 КАС України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, аналіз положень статті 382 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.
Як вбачається зі змісту заяви позивача, обґрунтовуючи необхідність встановлення судового контролю, позивач зазначає, що пенсійний орган відмовляється виконувати рішення суду у частині виплати вказаної суми перерахованої пенсії.
Проте, у своєму відзиві на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що  сума заборгованості в розмірі 21111,93 грн. буде виплачена позивачу після виділення коштів з Державного бюджету України на цю мету.
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься лист, згідно якого 04.08.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Пенсійного фонду України щодо виконання судових рішень (винесених до 22.07.2020 - дня визнання нечиними п.1 та п. 2 постанови КМУ від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних  виплат за рішенням суду»)  в частині виплати заборгованості по пенсіях, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету України.
Листом від 09.11.2020 Пенсійний фонд України листом роз`яснив, що погашення заборгованості по вказаній категорії судових рішень проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Оцінюючи наведені доводи сторін, суд насамперед виходить з того, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій. При цьому визначальним є те, чи є достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.
Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.
Отже, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, окрім зазначених, для здійснення виплат позивач немає.
Водночас в силу приписів статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
З огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, щодо неможливості виконання відповідачем рішення суду у справі № 120/1198/19-а в частині виплати позивачу перерахованої пенсії в сумі 21111,93 грн. через відсутність у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів, що є необхідними для здійснення виплати цієї заборгованості.
Варто зазначити, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах  від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17 зазначав, що невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у даній справі обумовлене об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не надано, тому відсутні підставИ для встановлення судового контролю в порядку, визначеному статтею 382 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що встановлення судового контролю у даному випадку жодним чином не вплине на виконання судового рішення та, відповідно, не захищатиме право позивача на отримання бюджетних коштів, тим паче, що виконання рішення суду стало неможливим навіть в порядку його примусового виконання органами державної виконавчої служби.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Сторчак В. Ю.