СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р.                                                                Справа № 905/140/21  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Чернота Л.Ф. 
при секретарі Казаковій О.В. 

за участю представників сторін:
позивача – Чаруковський Р.В.,
відповідача – не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.1063) на рішення Господарського суду Донецької області від 16.03.2021 (суддя Аксьонова К.І., повний текст складено 16.03.2021) у справі №905/140/21
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область
до відповідача: Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь, Донецька область
про стягнення плати за користування вагонами у сумі 35866,80грн, збору за зберігання вантажу у сумі 109391,76грн, збору за охорону вантажу у сумі 5049,62грн, всього 150308,18грн,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” про стягнення плати за користування вагонами у сумі 35866,80грн, збору за зберігання вантажу у сумі 109391,76грн, збору за охорону вантажу у сумі 5049,62грн, всього - 150308,18 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідач, в порушення умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017, своєчасно не забрав з передавальної колії вагони, здані позивачем відповідачу після закінчення передавальних операцій. На підставі положень ст.ст.62, 46, 119, 125 Статуту залізниць України, «Правил користування вагонами і контейнерами», «Правил перевезення вантажів на залізничному транспорті», позивач нарахував відповідачу плату  за користування вагонами, збір за зберігання та охорону вантажу.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.03.2021 у справі №905/140/21  позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”  на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” плату за користування вагонами у сумі 35866,80 грн, збір за зберігання вагонів у сумі 54695,87 грн, збір за охорону вантажу у сумі 5049,62 грн. В задоволення решти вимог відмовлено.
У вказаному рішенні суд першої інстанції зазначив, що враховуючи п.6 договору №1/28 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 відповідач повинен був забрати спірні вагони з 3 колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто не пізніше 14 год. 41 хв., 14 год. 55 хв., 15 год. 26 хв. 25.07.2020. Вагони з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний були забрані локомотивом ПрАТ “ММК ім. Ілліча” о 21:50 годині 27.07.2020, загальний час простою склав 55 год. 09хв., 55 год. 05хв., 54 год. 24хв.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача плати за користування 54 власними вагонами, місцевий господарський суд послався на положення ст.ст.119-126 Статуту залізниць України, п.15 «Правил користування вагонами  і контейнерами», Тарифне керівництво №1 «Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом  у межах України та пов`язані з ними послуги» та встановив, що сума плати складає 35867,45 грн., тобто, більше ніж нараховано  позивачем. З урахуванням ч.2 ст.237 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог  в цій частині у заявленому позивачем розмірі – 35866,80 грн.
Позовні вимоги в частині стягнення збору за зберігання вантажу Господарський суд Донецької області задовольнив частково, на суму 54695,87 грн. з тих підстав, що позивачем здійснено нарахування плати за зберігання вантажу за 2 доби, без урахування терміну безоплатного зберігання, встановленого ст.46 Статуту залізниць України. 
Позовні вимоги  в частині стягнення з  відповідача 5049,62 грн. збору за охорону вантажу задоволено судом першої інстанції в повному обсязі з посиланням на їх обґрунтованість, арифметичну правильність здійсненого розрахунку та його відповідність вимогам п.31.5 «Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом  у межах України та пов`язані з ними послуги».

Позивач  із вказаним  рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати  в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу в сумі 54695,89 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  у даному випадку відбулась затримка вантажу через його невивезення одержувачем власними засобами із станції після оформлення передавальних операцій, а тому, відповідно до п.8  «Правил зберігання вантажів», термін безоплатного зберігання має розраховуватися з моменту затримки. Як зазначає апелянт, враховуючи, що відповідно до п.2.1 глави 2 розділу 3 «Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом  у межах України та пов`язані з ними послуги» неповна доба враховується як повна, відповідачу правомірно нараховано збір за зберігання вантажу за дві доби зберігання з дотриманням терміну безкоштовного зберігання. Позивач вважає, що суд першої інстанції наведеного не врахував, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів відповідача заперечує, зазначає про законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду – залишити без змін. 

В судове засідання 03.06.2021 відповідач не з`явилися, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено відповідача про дату, час та місце судового засідання, розгляд справи вже відкладався судом,  колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.        

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного  апеляційного господарського суду встановила наступне.

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством “Українська залізниця” (перевізник) та Приватним акціонерним товариством “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” (замовник) укладено договір про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018  (а.с.9).
Відповідно до п.1.1, предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.
Згідно п.3.1 договору, розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (залізниця) та Приватним акціонерним товариством “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” (власник колії) укладено договір №1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії “Донецька залізниця” (а.с.17).
Згідно п.1 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018, а.с.22), експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний... Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.
Відповідно до п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018, а.с.22) вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.
Додатковою угодою від 19.11.2019, термін дії договору продовжено сторонами до 31.12.2020 включно (а.с.25).

25.07.2020 о 07:55 год на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу відповідача зі станції Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №9521. У складі потягу знаходилось 58 вагонів. 
На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду натурний лист  потягу №9521 (а.с.26).

Як вбачається з пам`ятки №2127 про подавання вагонів, 25.07.2020 о 10:41 год. позивачем передано, а відповідачем прийнято 56 вагонів з відміткою про прибуття вагонів з попутним комерційним актом (а.с.27).
З пам`ятки №2128 про подавання вагонів вбачається, що 25.07.2020 о         10:55 год. позивачем передано, а відповідачем прийнято 1 вагон №24442360 (а.с.28).
З пам`ятки №2129 про подавання вагонів вбачається, що 25.07.2020 о        11:26 год. позивачем передано, а відповідачем прийнято 1 вагон №66568411 (а.с.28).

Позивач  в позові зазначає, що враховуючи п.6 договору №1/28 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018, відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто не пізніше 14 год. 41хв., 14 год. 55хв., 15 год. 26 хв. 25 липня 2020.

27.07.2020 за участю агента комерційного станції Маріуполь-Сортувальний та представника відповідача  складено акт №1-60 форми ГУ-23а, в якому зафіксовано, що  потяг у кількості 58 вагонів забраний з 3 колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний 27.07.2020 о 21:50 год (а.с.47).

27.07.2020 позивачем складений акт загальної форми №6-311 (а.с.43), відповідно до якого 58 вагонів потягу №9521 простоювали з вини вантажоотримувача з 14:41 год, 14:55 год, 15:26 год 25.07.2020 до 21:50 год 27.07.2020. Загальний час знаходження 54 власних вагонів на коліях станції склав 55 год. 09хв., 1 вагону (№24442360) – 55 год. 05хв., 1 вагону (№66568411) – 54 год. 24хв.

За час простою позивач нарахував відповідачу:
- плату за користування вагонами у розмірі 29889 грн, яка була внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) № 31079114 (а.с.30);
- збір за зберігання вантажу за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) у загальній сумі 91159,80 грн (з яких: 91052,80 грн -  збір за зберігання 55 вагонів з вантажем та 107 грн збір за зберігання власного рухомого складу на своїх осях на коліях станції (3 вагони), 
- збір за охорону вантажу у сумі 4208,02 грн.
Збір за зберігання та охорону  вантажу  був  внесений до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №03080775 (а.с.33).

Рішення місцевого господарського суду оскаржується відповідачем в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу в сумі 54695,89 грн. 

Відповідно до  ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених  статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 46 Статуту залізниць України на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. 
Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.
Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. 
Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено «Правилами зберігання вантажів»,затвердженими  наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000 №644.
Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, …).

Як свідчать матеріали справи, 56 вагонів відповідач прийняв 25.07.2020 о 10:41 год та з урахуванням п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 повинен був їх забрати з колії протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто не пізніше 14 год. 41 хв.; 
1 вагон відповідач прийняв 25.07.2020 о 10:55 год. та повинен був його забрати не пізніше 14 год. 55хв. 25.07.2020; 
1 вагон відповідач прийняв 25.07.2020 о 11:26 год. та повинен був його забрати не пізніше 15 год. 26 хв  25.07.2020.
Всі 58 вагонів, відповідач, в порушення п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 , забрав з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом 27.07.2020 о 21:50 год, про що складено відповідний акт (а.с.47).

З обставин цієї справи вбачається, що спірні вагони після прибуття на станцію були передані залізницею відповідачу, тобто, були прийняті останнім і після завершення передавальних операцій знаходилися на передавальних коліях станції Маріуполь-Сортувальний в очікуванні локомотива підприємства відповідача, який повинен був їх забрати протягом 4-ох годин. 
Отже,  відповідачем було допущено прострочення вивезення вантажу, що зберігався у вагонах, з місця загального користування, у зв`язку з чим, слід керуватися положеннями пункту 5 «Правил зберігання вантажів», яким передбачено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом.
Пунктом 46 Статуту залізниць України, до якого відсилає п.5 «Правил зберігання вантажів»,  встановлено, що термін безкоштовного зберігання (одна доба)  обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. 
Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про те, що у даному випадку початок терміну безкоштовного зберігання вантажу слід вираховувати з 24 години отримання відповідачем вагонів з вантажем від залізниці.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що після сплинення 4-ох годин з часу передачі відповідачу вагонів розпочалась затримка вантажу і у зв`язку з цим відповідно до п.8 «Правил зберігання вантажів» термін безоплатного зберігання починає свій відлік з моменту затримки (тобто без урахування положень ст.46 Статуту залізниць України  і ч.2 п.8 «Правил зберігання вантажів»).
Однак, такі доводи позивача не відповідають обставинам цієї справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень п.8 вказаних Правил.
За змістом п.8 «Правил зберігання вантажів», оплата одержувачем за зберігання вантажів  у вагонах (контейнерах) у разі їх затримки одержувачем передбачено після закінчення терміну безоплатного зберігання.
Таким чином, вказана норма регулює правовідносини одержувачів і залізниці у разі, коли одержувач продовжує зберігати свій вантаж  у вагонах, затримуючи їх на станції призначення.
Отже, в цьому випадку також передбачено безоплатне зберігання  в порядку, визначеному ст.46 Статуту залізниць України та ч.2 ст.8 «Правил зберігання вантажів», після закінчення терміну якого наступає обов`язок з оплати зберігання вантажу у вагонах. 

Згідно з п.2 “Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування”  розділу “Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів”  Тарифного керівництва №1 термін безоплатного зберігання обчислюється згідно з відповідними Правилами. 
Після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі, зокрема 4,00грн. за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, округлену до повних тон. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) в розмірі 5,9 грн. за добу. 
У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Враховуючи, що вагони з вантажем передані позивачем та прийняті відповідачем 25.07.2020, безкоштовною є доба – з 00:00 год до 23:59 год 26.07.2020.
Спірні вагони забрані відповідачем 27.07.2020 о 21:50 год., проте, неповна доба зберігання округляється до повної, відповідно до п.2 “Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування”  розділу “Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів”  Тарифного керівництва №1.

Отже, плата за зберігання вантажу у 55 вагонах розраховується за наступною формулою:  3765 тон (загальна вага нетто 55 завантажених вагонів) х 4,00грн (розмір збору за зберігання однієї тони вантажів) х 3,023  (коеф.) х 1 (кількість днів зберігання з 00:00год. 27.05.2020  до 21-50год. 27.05.2020 з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної) = 45526,38грн + 20% ПДВ = 54631,66грн;
Плата за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях на коліях станції  (3 вагони) розраховується наступним чином:  5,9 (розмір збору за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях) х 3,023  (коеф.) х 1 (кількість днів зберігання з 00:00год. 27.07.2020  до 21-50год. 27.07.2020 з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної) х 3 вагони = 53,51грн + 20% ПДВ = 64,21грн.
З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача збору  за зберігання вантажу в розмірі  54695,87грн.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального  і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 16.03.2021 у справі №905/140/21 – без змін.
З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282,  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення .
Рішення Господарського суду Донецької області від 16.03.2021 року у справі №905/140/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.06.2021р.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота