П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/21282/20 
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф. 
          Суддя-доповідач:  Гонтарук В. М. 

31 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Курка О. П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  25 січня 2021 року (ухвалене в м. Житомирс) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про  визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського  окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року позов задоволено, а саме:
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 04.11.2020 року про  перерахунок з 19.02.2020 року щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 56% суддівської винагороди.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди  згідно заяви від 11 березня 2020 року на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Житомирській області від 02.03.2020 № 621/20, починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач -  Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.
Відповідач вважає, що до позивача підлягають застосуванню положення ст. 142 Закону № 1402 стосовно виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Позивач свої правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 квітня 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 26.12.2016 року призначено та виплачується довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди.
11.03.2020 року у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року N 2-р/2020 та на підставі ч. 4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" позивач  звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці внаслідок зміни розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з 01.01.2020. Для здійснення перерахунку позивач надав довідку Територіального управління державної судової адміністрації України в Житомирській області від 02.03.2020 № 621/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 01.01.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 100896,00 гривень, у тому числі: посадовий оклад - 63060,00грн, доплата за вислугу років (60%) - 37836,00 грн.
За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 20.03.2020 року повідомило про відмову у перерахунку довічного грошового утримання.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач завернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року в адміністративній справі № 240/10995/20 позов задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 20.03.2020 року про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно із заявою від 11.03.2020 року, зобов`язано здійснити перерахунок і виплату позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно заяви від 11 березня 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 02.03.2020 № 621/20, починаючи з 19.02.2020року, з урахуванням фактично проведених виплат.
На виконання рішення Житомирського  окружного адміністративного суду рішенням № 240/10995/20 від 24.09.2020 року позивачу було здійснено  перерахунок  його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак, при здійсненні такого перерахунку відповідач зменшив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% суддівської винагороди до 56% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді суді.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач завернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача із 90%  до 56% є протиправними.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII), згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
У свою чергу, відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.
Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.
Враховуючи наведене, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.
Колегія суддів вважає помилковим посилання позивача та суду першої інстанції на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці має бути здійснений, виходячи з 90 % від суддівської винагороди працюючого судді.
Суд зазначає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу. 
В свою чергу, частина третя статті 142 Закону №1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною.
Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Як вже було зазначено вище, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року в адміністративній справі № 240/10995/20 позов задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення Головного Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 20.03.2020 року про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно із заявою від 11.03.2020 року, зобов`язано здійснити перерахунок і виплату позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно заяви від 11 березня 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 02.03.2020 № 621/20, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично проведених виплат.
Вказане рішення набуло законної сили.
Колегія суддів звертає увагу, що судом при прийнятті вищенаведеного рішення давалась оцінка виключно права позивача на перерахунок його щомісячного грошового утримання судді у відставці, при цьому розмір відсотків не був предметом розгляду у вказані справі, та судом першої інстанції не надавалась оцінка вказаним обставинам.
Водночас, суд першої інстанції у даній справі в мотивувальній частині жодного обґрунтування наявності у позивача права на перерахунок його довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 90% не надає.
Більше того, позивач у позовній заяві також не наводить жодної аргументації на підставі яких доказів та документів  було здійснено розрахунок довічного грошового утримання судді у розмірі 90%.
Також, ні позивач, ні суд першої інстанції не наводять обґрунтувань в чому полягає протиправність дій відповідача щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у розмірі 56 %, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 16.06.2020 року у зразковій справі № 620/1116/20, оскільки предметом вказаної справи було право особи на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки, тоді як в даному випадку право позивача на такий перерахунок ніким не оспорюється з приводу чого було прийнято рішення яке набуло законної сили.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.  

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Курко О. П.