ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 304/586/16-а
адміністративне провадження № К/9901/20368/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Перечинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.08.2016р. (суддя - Ганько І.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017р. (судді - Ніколін В.В., Гінда О.М., Качмар В.Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Перечинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 16.08.2016р.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 02.07.1984р. по 01.06.1985р. працював у шахтоуправлінні «Алмазне» виробничого об`єднання «Донбасантрацит» із повним робочим днем під землею на посаді підземного гірничого майстра; з 16.07.1985р. по 25.07.1986р. працював у шахті «Краснолучська» виробничого об`єднання «Донбасантрацит» на посаді гірничо-робочого очисного забою 4 розряду під землею з повним робочим днем, а з 21.08.1986р. по 20.05.1991р. у шахтоуправлінні «Алмазне» виробничого об`єднання «Донбасантрацит» на посаді гірничо-робочого очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею. (а.с. 20 - 23)
Судами також встановлено, що вказане повністю узгоджується з відомостями, що містяться в уточнюючих довідках про пільговий характер роботи №№ 1-1/982, 1-1/983, 1-1/984, 1-1/985 від 12.12.2014р. та № 375 від 24.12.2014р., наданими позивачем на підтвердження його спеціального трудового стажу. (а.с. 9 - 16)
Відповідно до наказу шахтоуправління «Алмазне» від 31.01.1995р. №49-а посада позивача атестована. (а.с. 8)
24.02.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. (а.с. 50)
Рішенням від 02.03.2016р. №4 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (а.с. 56)
Рішення мотивовано тим, що ДП «Донбасантрацит» не має права видавати довідки про підтвердження пільгового стажу позивача, оскільки не є правонаступником шахти «Алмазна».
Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії посилаючись на те, що надані ним довідки про пільговий характер роботи не можуть бути взяті до уваги, оскільки видані ДП «Донбасантрацит», який не є правонаступником шахти «Алмазна». При цьому посилається на те, що архівні документи ліквідованої шахти «Алмазна» з метою усунення труднощів в отриманні архівних довідок колишніми працівниками гірничих підприємств наказом Міністерства вугільної промисловості України №422 від 03.09.2006р. передані ДП «Донбасантрацит», а основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому вважає відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною.
Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.08.2016р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017р., позов задоволено.
Визнано противоправним та скасовано рішення Комісії Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області від 02.03.2016р. №4 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 16.08.2016р.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що спеціальний трудовий стаж позивача підтверджується записами трудової книжки та уточнюючими довідками про пільговий характер роботи, а також міститься у Списках №1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10, а тому наявність у позивача необхідного стажу на підземних роботах дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Щодо посилань відповідача щодо неможливості взяття до уваги наданих позивачем уточнюючих довідок, виданих ДП «Донбасантрацит», оскільки останнє не є ані архівною установою, ані правонаступником шахтоуправління «Алмазне», а передані йому тільки на зберігання, суди виходили з того, що у виробниче об`єднання «Донбасантрацит» входило, зокрема, шахтоуправління «Алмазне», і архівні документи передані до ДП «Донбасантрацит» з метою зменшення соціальної напруги, що виникла через труднощі в отриманні архівних довідок колишніми працівниками гірничих підприємств, що ліквідуються.
При цьому суди також виходили з того, що ДП «Донбасантрацит» згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в процесі припинення не перебуває.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що є розбіжності між записами у трудовій книжці №8, 9, де вказано, що позивач працював підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею та уточнюючою довідкою від 12.12.2014р. №1-1/982, в якій вказано, що позивач працював гірником підземним. Крім того, у іншій довідці від 12.12.2014р. №1-1/988 зазначений Список від 26.01.1991р. №10, який в свою чергу набрав чинності лише з 01.01.1992р., при цьому у довідці відсутня інформація про характер виконуваних робіт.
Крім того, посилається на те, що ДП «Донбасантрацит» є лише зберігачем архівних документів шахти «Алмазна» і не є його правонаступником чи архівною установою, яка має право видавати довідки про підтвердження пільгового характеру роботи. При цьому посилається на те, що зазначене підприємство знаходиться в районах проведення антитерористичної операції, а тому провести зустрічну перевірку наданих позивачем документів є неможливим.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи в межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах,  на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації  робочих місць  -  після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок  підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно частин 1, 2 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження   спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В ході розгляду справи судами встановлено, що протягом спірних періодів позивач працював на посаді зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1, робота на якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано дійшли висновку про зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та прийняли рішення про задоволення позову.
Крім того, судами встановлено, що робочі місця, на яких працював позивач у спірні періоди, пройшли атестацію, за наслідками якої підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.
Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що надані позивачем довідки видані не правонаступником шахти «Алмазна», а також на те, що підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, є безпідставними, оскільки відомості, відображені в довідках, підтверджені записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2018р. (справа №583/392/17), від 30.10.2018р. (справа №234/3038/17) та від 11.12.2018р. (справа №360/1628/17).
Відповідно до частин 1, 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Перечинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 10.08.2016р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017р.  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук