ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 р. 	Справа № 520/64/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Бершова Г.Є.
суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Готелю "Старт" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року по справі № 520/64/21 (головуючий 1 інстанції Сліденко А.В.) за позовом Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС до Готелю "Старт" про стягнення 198.272,34грн. податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління ДПС у Харківській області утвореного на правах відокремленого підрозділу, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду ДПС з позовом до Готелю "Старт" про стягнення 198.272,34грн. податкового боргу,
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов`язку з оплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом заходи, зокрема, направлення податкової вимоги, не призвели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вказані вище обставини, контролюючий орган просив ухвалити рішення про задоволення позову.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року позов задоволено.
Стягнуто з Готелю "Старт" (ідентифікаційний код - 22613986; місцезнаходження - 61001, м. Харків, Плеханівська, буд. 18) на користь Державного бюджету України кошти за податковим боргом у сумі 198272 (сто дев`яносто вісім тисяч двісті сімдесят дві) грн. 34 коп.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що задекларовані податкові зобов`язання сплачував вчасно, а борг виник через допущену контролюючим органом плутанину при зарахуванні сплачених сум в рахунок погашення боргів з 2014 року.
Наполягав, що неузгодженість у розрахунках по податку на прибуток підприємств між контролюючим органом та Готелем почалась ще на початку 2015 року. Так, Готелем не було сплачено до 10.03.2015 року узгоджене податкове зобов`язання - податок на прибуток підприємства за 2014 рік. Однак, як стверджує відповідач, вказана ситуація склалась з вини банківської установи, яка не виконала платіжне доручення № 75 на суму 45.574,00грн. із призначенням платежу: "Передплата податку на прибуток за 2014 рік. Перераховано повністю. Заборгованості немає. Термін сплати 03.02.2015 р." Як стверджує відповідач, рішенням Господарського суду м. Києва від 12.05.2015 року по справі №910/5781/15-г за позовом Готелю «Старт» до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", встановлено, що 03.02.2015р. банківською установою не виконано платіжне доручення №75 на суму 45.574,00грн. в якості передплати податку на прибуток підприємства за 2014 рік.
Також відповідач зазначив, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2015 року, яка набрала законної сили 28.10.2015 року, адміністративний позов Готелю «Старт» до Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкової вимоги, було задоволено у повному обсязі та скасовано податкову вимогу від 13.03.2015 року № 1374-25 на суму 44.583,27грн. Задовольняючи позовні вимоги в рамках розгляду справи 820/5377/15 суд виходив з тих обставин, що платник податків  сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання у строк, встановлений законом, але грошові кошти не надійшли до державного бюджету України з вини банківської установи.
У подальшому Східною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведена камеральна перевірка податкової звітності Готелю "Старт" з податку на прибуток, за результатами камеральної перевірки складений акт від 17.03.2016 №874-20-38-12-04- 07/22613986, у висновках якого встановлено порушення платником терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.1 ст. 157 ПК України, а саме: нарахованого податкового зобов`язання в загальному розмірі 136722 грн., граничний термін сплати якого 11.03.2015, фактично сплаченого - 02.03.2016, 03.03.2016, 09.03.2016, відповідно. За результатами висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 20.04.2016 №0005381204, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції з податку на прибуток у розмірі 2.929,00грн.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 року залишеного без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року по справі № 820/4958/16 адміністративний позов Готелю "Старт" до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено в повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення - рішення Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 20.04.2016 №0005381204.
Отже, як стверджує відповідач, рішенням Господарського суду м. Києва від 12.05.2015 року, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2015 року, встановлено факт надання 02.03.2015 року Готелем "Старт" банку платіжного доручення № 75, отримання його банком та факт його невиконання. А враховуючи, що платіжне доручення №75 про сплату самостійно узгодженого грошового зобов`язання зі сплати податку на прибуток підприємств за 2014 рік готелем «Старт» було подано банку у строк встановлений законом, а неперерахування коштів до бюджету відбулося з вини банку, то відповідач наполягає на відсутності зі свого боку порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов`язань з податку на прибуток.
Стосовно податку на додану вартість платник зазначив, що посадовим особами Готелю "Старт" на момент подання податкової декларації з ПДВ за лютий 2018 року було виявлено недостатність коштів на електронному рахунку платника податку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань, у зв`язку із чим 23.03.2018 р., 27.03.2018 р. та 28.03.2018 р. було перераховано для поповнення згаданого рахунку 31.522,18 грн. Проте, як стверджує відповідач, згадані кошти були невчасно перераховані на його рахунок з вини ДФС України.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідач, Готель "Старт", набув правового статусу суб`єкта господарювання - юридичної особи приватного права 26.10.1992р., значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним номером 22613986.
Податковою адресою відповідача є вул. Плеханівська, буд. 18, м. Харків, 61001.
До заявленої суми стягнення коштів у розмірі 198272,34 грн. входять такі платежі: за податковою декларацією з податку на додану вартість від 18.09.2020р. №9236700791 (з урахуванням часткової сплати) - 22529,40 грн.; за податковою декларацією з податку на додану вартість від 19.10.2020р. №9269657688 - 57650,00 грн.; за податковою декларацією з податку на додатну вартість від 20.11.2020р. №9306517076 - 33855,00 грн.; за уточнюючим розрахунком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств №9335337104 від 16.03.2020 р. (з урахуванням часткової сплати) - 81302,94 грн.; самостійно нараховані штрафні санкції за уточнюючим розрахунком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств №9335337104 від 16.03.2020 р. - 2935,00 грн.
17.07.2020р. ГУ ДПС у Харківській області була складена податкова вимога №81166-58, котра надіслана відповідачу за належною податковою адресою, і 05.08.2020р. вручена.
Вважаючи зазначені дії відповідачів протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги той факт, що відповідач належними доказами не довів факту погашення узгодженої суми заборгованості у загальному розмірі 198272,34 грн, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.
Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України (далі - ПК України) кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Пунктом 56.17 ст. 56 ПК України визначено, що процедура адміністративного оскарження закінчується: зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
Позивачем зазначено, що станом на момент розгляду справи, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати узгоджених грошових зобов`язань в загальному розмірі 198278,34 грн., в тому числі:
- за податковою декларацією з податку на додану вартість від 18.09.2020р. №9236700791 (з урахуванням часткової сплати) - 22529,40 грн.;
- за податковою декларацією з податку на додану вартість від 19.10.2020р. №9269657688 - 57650,00 грн.;
- за податковою декларацією з податку на додатну вартість від 20.11.2020р. №9306517076 - 33855,00 грн.;
- за уточнюючим розрахунком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств №9335337104 від 16.03.2020 р. (з урахуванням часткової сплати) - 81302,94 грн.;
- самостійно нараховані штрафні санкції за уточнюючим розрахунком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств №9335337104 від 16.03.2020 р. - 2935,00 грн.
З метою погашення податкового боргу позивачем було сформовано податкову вимогу форми “Ю” від 17.07.2020 №81166-58, яка була надіслана за  належною податковою адресою відповідача та отримана ним 05.08.2020 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16).
З урахуванням приписів пп. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання набуло статусу податкового боргу, є узгодженим, оскільки Готелем "Старт" не була оскаржена в установленому порядку податкова вимога про сплату боргу.
З моменту направлення податкової вимоги до подачі даного позову, податковий борг відповідача не переривався.
Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Колегія суддів зазначає, що існування невиконаного податкового зобов`язання відповідача підтверджено наявною у справі роздруківкою інтегрованої картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.ст.73-76 КАС України є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом невиконаного податкового обов`язку з боку відповідача.
Також доказів існування судових рішень про оскарження рішень або дій контролюючого органу до внесення змін у відомості інтегрованої картки особового рахунку з податку на прибуток та інтегрованої картки особового рахунку з податку на додану вартість, матеріали справи не містять.
У ході розгляду справи доказів відсутності обов`язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь державного бюджету України або доказів виконання такого обов`язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно не виявлено.
Посилання в апеляційній скарзі на практику Великої палати Верховного Суду України у постанові від 06.04.2004 року, колегія суддів до уваги не приймає оскільки висновки у даній справі стосувались правовідносин, що виникли до набрання чинності Податковим кодексом України.
Доводи апелянта стосовно законності (незаконності) нарахувань зобов`язань контролюючим органом не стосуються предмету доказування в межах даної справи.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач належними доказами не довів факту погашення узгодженої суми заборгованості у загальному розмірі 198272,34 грн, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Готелю "Старт" - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року по справі № 520/64/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов