КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/1146/20
провадження № 22-ц/824/719/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Кирилюк Г.М.,
суддів:  Рейнарт І. М.,  Семенюк Т. А. 
при секретарі Гайворонському В. М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Універсал Банк» про визнання електронних торгів недійсними, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тесленко Тетяни Володимирівни на рішення  Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року в складі судді Заставенко М. О.,
 
встановив:
 
17.12.2020  ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»)  08.01.2020, та складений за результатами їх проведення Протокол № 459574 від 08.01.2020 про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,2 кв.м.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року (справа №753/56/17) позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 053-2008-1738 від 28.05.2008 року в розмірі 28 908 доларів США 96 центів та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.
Не зважаючи на те, що на вказане судове рішення 20.12.2019 було подано апеляційну скаргу, а 27.12.2019 направлено заяву до ДП «СЕТАМ» з проханням призупинити торги, які призначені на 08.01.2020, до вирішення питання в апеляційному порядку, 08.01.2020 відбулися електронні торги за реєстраційним номером лота № 397699 з реалізації квартири АДРЕСА_2 .
Вважала, що торги відбулися з порушенням порядку їх проведення. 
Так, державний виконавець не повідомив її належним чином про результати визначеної вартості арештованого майна, що позбавило її можливості оскаржити акт оцінки суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
Відповідно до звіту про оцінку майна № 002-10012020 від 10.01.2020, вартість квартири АДРЕСА_2 складає 1 079 997, 24 грн.
Відповідно до Протоколу про проведення електронних торгів, які відбулися 08.01.2020, зазначена квартира була виставлена на торги зі стартовою ціною 618 163 грн та продана переможцю «Учасник 9» за 704 800 грн, тобто за заниженою вартістю.
Крім цього, ДП «СЕТАМ» не повідомило її про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна, що позбавило її можливості бути учасником торгів.
Також зазначила, що спірне нерухоме майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 та зареєстроване за позивачем без визначення її частки  у спільному майні  подружжя.
Реалізація з електронних торгів вказаної квартири призвела  до порушення права власності ОСОБА_2 на  частку у вказаному  майні. 
Оскільки  частка боржника у майні  не була виділена, вказане  майно не могло бути реалізоване з електронних торгів.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Тесленко Т. В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що приватним виконавцем не надано доказів отримання боржником ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження та інших постанов по виконавчому провадженню №59620228.
Приватний виконавець також не повідомив про результати визначення вартості арештованого майна.
Під час проведення торгів ДП «СЕТАМ» порушено Порядок реалізації арештованого майна.
Відповідно до п. 1 розділу VIII Порядку реалізації арештованого майна після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом.
У разі визнання електронних торгів такими, що не відбулися, у протокол електронних торгів вноситься відповідна підстава.
Проте, згідно з протоколом №447500 від 25.11.2019 торги розпочалися об 09.00 год. та завершились о 18.00 год. Вказаний протокол сформовано 25.11.2019 об 11.01 год.
Згідно з протоколом №453444 від 16.12.2019 торги відбувалися з 09.00 год. до 11.00 год. Проте і цей протокол було сформовано базою об 11.02 год. 16.12.2019 з інформацією про те, що торги у цей день не відбулися.
Торги, які відбулися 08.01.2020 і на яких визначено переможцем учасника 9, сформовано 08.01.2020 о 22.03 год.
Вказані доводи судом першої  інстанції не розглядались.
Також зазначає, що квартира, яка була відчужена з ініціативи приватного виконавця, є спільною сумісною власністю. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 ЦК України.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП «СЕТАМ» - адвокат Козьмінська М.В. просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Зазначила, що приватним виконавцем Телявським А. М. листом від 29.10.2019 було повідомлено позивача про результати визначення вартості спірного майна.
Спірна квартира була реалізована на третіх прилюдних торгах. Таким чином, не було осіб, які б виявили бажання придбати спірну квартиру ні за 883 090 грн, ні за 750 626,50 грн.
Наданий позивачем звіт про оцінку майна №002-10012020 від 10.01.2020, відповідно до якого вартість спірної квартири склала 1 079 997 грн 24 коп., не може братися до уваги судом, оскільки не враховує факт арешту і примусової реалізації зазначеного майна, вимушені умови продажу тощо.
Позивач посилається на дії виконавця у виконавчому провадженні щодо визначення вартості манна боржника, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
Подання боржником апеляційної скарги на рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для зупинення електронних торгів.
Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта право власності на спірну квартиру було зареєстроване виключно за ОСОБА_1 . Чоловіком позивача ОСОБА_1 не було подано позову про визнання за ним права власності на частку у спірному майні і про зняття з нього арешту.
Вважає, що формування протоколу №447500 від 25.11.2019 о 11.02 год. жодним чином не могло вплинути на результат електронних торгів.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А. М. також просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначив, що на виконання вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем  Телявським А. М. було  направлено на  адресу  боржника  рекомендованим поштовим  відправленням  за  №0209418351353 постанову  про  відкриття виконавчого провадження №59620228 від 23.07.2019, що підтверджується  списком  №6495 згрупованих  поштових  відправлень, наданим суду  першої інстанції. 
Приватним виконавцем було  також надано  суду  копію  повідомлення  боржника про результати визначення  вартості  майна  та копію списку №10824 згрупованих поштових  відправлень на  підтвердження  направлення  ОСОБА_1   висновку про  вартість майна.
Зауважив, що в день  проведення  перших  та других  електронних  торгів  станом на 09 годину  00 хвилин  були відсутні  допущені  учасники для участі у електронних торгах з примусової реалізації квартири АДРЕСА_2 ,  а тому ДП  "СЕТАМ"  складено  відповідні  протоколи  про визнання  електронних торгів  такими,  що  не  відбулись у зв`язку з  відсутністю  допущених учасників торгів. Отже,  ДП "СЕТАМ"  було  законно  та обґрунтовано  винесено  протоколи  про проведені  електронні  торги  від 25.11.2019  та від 16.12.2019,  та, як наслідок, відповідно до  Закону  України "Про виконавче провадження"  уцінено  предмет реалізації та призначено  треті електронні  торги. 
Також зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що  квартира  АДРЕСА_2   є спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Інші учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу  не  скористались.
У судовому засіданні 24.03.2021 представник ОСОБА_1 - адвокат Тесленко Т.В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.  У зв`язку з необхідністю   належного  повідомлення   ОСОБА_2 про розгляд справи,  по справі оголошено  перерву до  21.04.2021.   Після  оголошення  по справі  перерви представник ОСОБА_1 -  адвокат Тесленко  Т.В.  в судове засідання  не  з`явилась,  надіслала  клопотання  про  те, що  в цей день буде приймати участь в іншому судовому засіданні, призначеному  у  Печерському  районному суді  м. Києва. 
З огляду  на ту обставину, що  дату та час  судового  засідання  21.04.2021  о  9.45 год.  було  погоджено  судом з усіма учасниками справи,  клопотання   про відкладення  розгляду  справи  з підстав участі  в іншому судовому  засіданні  заявлено   представником  позивача   вдруге, апеляційний суд дійшов  висновку про  можливість  розгляду справи  у її відсутність,  а її  неявку в судове  засідання  визнано неявкою без поважних причин.
Представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. - адвокат Коваленко Т. А.  та представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Таран  В.А.   просили апеляційну  скаргу залишити без задоволення,  а рішення  суду  першої інстанції  без змін.
Третя особа ОСОБА_2   в судове засідання не з`явився втретє, судові повістки-повідомлення, які були надіслані  за  адресою,  зазначеною  його  дружиною - позивачем  ОСОБА_1 , а саме:  АДРЕСА_3 ,  повернуто до  суду  без вручення  з довідкою  Укрпошти: "адресат відсутній  за вказаною адресою" (а.с. 144, 155, 216  т.2).
Третя особа  ОСОБА_3    в судове  засідання  не  з`явився,  просив  розглядати справу без його  участі (а.с.162  т.2). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом  встановлено,  що  23 липня  2019 року   приватним виконавцем  виконавчого  округу  міста Києва  Телявським  А. М.  винесено постанову про  відкриття виконавчого  провадження №59620228 з приводу  виконання  виконавчого  листа, виданого  Дарницьким районним судом  м. Києва  30.11.2018  про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" суми заборгованості за кредитним договором №053-2008-1738 від 28.05.2008 року  у розмірі  28 908 доларів США 96  центів (а.с.110 т.1).
24 липня  2019  року приватним виконавцем Телявським  А. М.   винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.120 т.1).
02 жовтня 2019  року  приватним виконавцем Телявським А. М.  винесено постанову  про опис та арешт  майна (коштів) боржника:  квартири АДРЕСА_2 (а.с.124-126 т.1). 
10 жовтня 2019  року  приватним виконавцем Телявським А. М.  винесено постанову  про арешт майна боржника: квартири АДРЕСА_2 (а.с.128 т.1). 
22 жовтня 2019  року приватним виконавцем Телявським А. М. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (а.с.132 -133 т.1). 
На підставі вказаної постанови,   суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ  "ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП" надав висновок  про  вартість  нерухомого майна.
Відповідно до  вказаного висновку  вартість  об`єкта оцінки - квартири  АДРЕСА_2 , яка  визначалась  для продажу  на  конкурсних  засадах,   станом на 24.10.2019  становить  883 090 грн  (а.с.134 т.1).
31.10.2019  приватним виконавцем Телявським А.М.  на адресу боржника ОСОБА_1 направлено  лист від  29.10.2019  з копією звіту про  оцінку  майна  (а.с.135, 136 т.1).
Відповідно до протоколу №447500 від 25.11.2019 електронні торги з реалізації  квартири  АДРЕСА_2 за стартовою ціною  883 090  грн  не  відбулися у зв`язку з  відсутністю допущених  учасників торгів (а.с.  140 т.1).
Відповідно до протоколу №453444 від 16.12.2019 електронні торги з реалізації  квартири  АДРЕСА_2 за стартовою ціною  750 626,50   грн  не  відбулися у зв`язку з  відсутністю допущених  учасників торгів (а.с.  141 т.1).
Відповідно до протоколу №459 574 від 08.01.2020 електронні торги з реалізації  квартири   АДРЕСА_2 за стартовою ціною  618 163  грн  відбулися, переможцем  електронних торгів  було визначено  учасника 9  ОСОБА_3    (а.с.142-143 т.1).
21 січня 2020 року приватним виконавцем  Телявським  А.М.  складено  акт  про  проведені  електронні  торги (  а.с  144-145  т.1).
Частиною  першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З  урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. 
Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження).
Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.
Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною першою  статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
З  аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.
Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).
Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.
При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядку) та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно частини першої статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована зацікавленою стороною, яка може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.
Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та зазначено, що відсутність згоди одного із співвласників  на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним. 
Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення звертається саме на майно боржника. Звернення стягнення проводиться в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно частини третьої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, вирішувати питання про необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (частина перша статті 443 ЦПК України).
Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 (провадження № 61-13422св19).
Звертаючись  до  суду  з  даним позовом,  позивач посилалась на  ту обставину,  що  квартиру  АДРЕСА_2   було  придбано нею  під час перебування   в шлюбі з  ОСОБА_2 ,  а тому у відповідності до  ст.368  ЦК  України вказане  нерухоме майно  є  їх спільною  сумісною власністю. Здійснивши  дії  з реалізації вказаної квартири  відповідачами було  порушено  право   власності  третьої  особи ОСОБА_4 . 
Відхиляючи вказану підставу  позову, суд першої  інстанції  виходив з того,  що  позивачем  не   надано  доказів  придбання спірного нерухомого майна   в період  шлюбу  та за спільні  кошти подружжя.
З огляду  на  те, що ОСОБА_2 в даній  справі є третьою особою,   з позовними вимогами  про  визнання електронних торгів  недійсними з підстав порушення своїх  прав, як співвласника  нерухомого майна, яке було  продано  на  таких торгах,  до  суду не  звертався, вказана  обставина не може  слугувати підставою для задоволення  позову   ОСОБА_1 , яка не  є  його  представником,   а висновок  суду  першої  інстанції  про недоведеність  належності майна  до  спільної сумісної  власності подружжя в межах розгляду  даної справи  є необґрунтованим.
Правові підстави для  висновку про  порушення  прав  позивача внаслідок реалізації  частки майна,  що  належала  іншій особі, відсутні. 
Доводи  апеляційної  скарги щодо  допущених приватним   виконавцем порушень  при визначенні  вартості майна не спростовують  висновків суду першої  інстанції   про те, що  до предмету доказування  у справах  про визнання  електронних торгів  недійсними не  входить питання  визначення  вартості  майна,  а результати  оцінки мають  окремий, передбачений законом  спосіб оскарження.
Доводи апеляційної скарги щодо ігнорування  судом першої  інстанції допущених ДП «СЕТАМ»  порушень під час  реалізації   арештованого майна, а саме процедури  торгів,  які відбувалися 25.11.2019  та 16.12.2019, є необґрунтованими.
Як вбачається  зі змісту позовної заяви,   остання  не  містить жодного  посилання  на  допущені порушення під  час проведення  перших та повторних  електронних торгів,  вказані  обставини не  були підставою позову. 
Переглядаючи  дану  справу апеляційний суд також  враховує  ту обставину, що   відчуження майна на електронних торгах як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про її оскарження такий позов подається до всіх сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18).
У  справі, що  переглядається,  позивач подала  позов про  визнання  електронних  торгів  недійсними лише до  організаторів електронних  торгів - приватного виконавця  Телявського  А. М.  та ДП  "СЕТАМ", а покупець  ОСОБА_3   визначений  у цій справі  третьою особою.
Позивач не зверталась до  суду  першої  інстанції  з  клопотанням  про  залучення   ОСОБА_3 до участі в справі як співвідповідача, а суд із урахуванням принципу диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) не має права самостійно залучати належного відповідача як співвідповідача до участі у справі.
Враховуючи  те, що вирішення цієї справи безпосередньо зачіпає інтереси ОСОБА_3 , який не брав участі у цій справі як співвідповідач, правові  підстави для задоволення  позову відсутні.
Обставин,  за яких  відповідно до статті 376 ЦПК України  оскаржене  судове рішення підлягає   обов`язковому скасуванню,  апеляційним судом не  встановлено. 
Враховуючи наведене,  апеляційну  скаргу  необхідно  залишити без задоволення,  а оскаржуване  рішення  суду  першої  інстанції  без змін.  
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК  України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тесленко Тетяни Володимирівни залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до  Верховного  Суду  протягом тридцяти днів  з дня  складення  повного  судового  рішення. 
Повний  текст  судового   рішення  складено  23 квітня 2021  року. 
 
Суддя-доповідач:                                                   Г.  М. Кирилюк
 
Судді:                                                                      І.  М. Рейнарт  
 
                                                                                Т.  А. Семенюк