КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
08 квітня 2021 року                                                                                    м. Київ
 
                                                             Справа № 753/17546/17
Апеляційне провадження №22-ц/824/2163/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                 судді-доповідача:      Соколової В.В.
суддів:                       Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря  Федорчук Я.С.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Трусової Т.О. 28 липня 2020 року в м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак», треті особи: Приватне підприємство «НИВА-В.Ш.», Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеракс22», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
В С Т А Н О В И В
 
У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому, з урахуванням уточнень просив:
§ витребувати з незаконного володіння ТОВ «Аргамак» нерухомого майна - нежитлової будівлі - автомийки (літера А) загальною площею 452,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
§ визнати за позивачем право власності на дану автомийку; 
§ припинити право власності відповідача на цю будівлю;
§ визнати незаконним та скасувати свідоцтво, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 27 березня 2013 року, зареєстрованого у реєстрі за №2319 про право власності  ОСОБА_3 на спірну  нежитлову будівлю (т.1 а.с.1-4,57-58).
Позов обґрунтований тим, що позивач є власником даної нежитлової будівлі, проте у квітні 2014 року випадково дізнався про те, що це майно намагаються продати невідомі особи. Позивач звернувся до правоохоронних органів, була порушена кримінальна справа і в ході досудового розслідування стало відомо про підроблення протоколу № 1011582/1 про проведення прилюдних торгів з реалізації цього майна. Прилюдні торги нібито проводила Філія 10 Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.» в рамках виконавчого провадження, яке здійснювалось Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, стягувачем у якому було ПАТ «ВТБ Банк», а боржником - ОСОБА_2 .
На підставі підробленого акту про реалізацію майна від 20 березня 2013 року  приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. видав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 2319 від 27 березня 2013 року на ім`я ОСОБА_3 .
В подальшому згадана будівля неодноразово відчужувалась за цивільно-правовими угодами. А саме, 13 травня 2013 року від ОСОБА_3 право власності на автомийку перейшло до ОСОБА_4 ; 06 грудня 2016 року ОСОБА_4 відчужив автомийку ТОВ «Інтеракс22»; 14 січня 2014 року право власності перейшло від ТОВ «Інтеракс22» до ОСОБА_1 , який передав автомийку в іпотеку ОСОБА_5 - керівнику ТОВ «Аргамак», і в кінцевому результаті її власником стало ТОВ «Аргамак».
Позивач посилається на те, що будучи власником нерухомого майна, яке вибуло з його володіння не з його волі, він має право на захист свого права шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на спірний об'єкт з одночасним припиненням права власності на нього у ТОВ «Аргамак».
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Визнано незаконним та скасовано свідоцтво приватного нотаріуса КМНО Чигріна А.О. від 27 березня 2013 року, згідно якого ОСОБА_3 належить на праві власності нежитлова будівля-автомийки (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Витребувано вказане нерухоме майно з чужого незаконного володіння у ТОВ «Аргамак» на користь ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на вищезазначене нерухоме майно.
Припинено право власності ТОВ «Аргамак» на вищезазначене нерухоме майно; вирішено питання розподілу судових витрат (т. 1 а.с.71-75) .
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Підставою скасування рішення суду першої інстанції послугувала та обставина, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 червня  2015 року  скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно (т. 1 а.с.178-184).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції від 13 серпня 2015 року залишено без змін (т.1 а.с.219-220).
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року за результатами розгляду заяви позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року та залишено без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року. Підставою перегляду судового рішення стало скасування судом касаційної інстанції рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та залишення без змін рішення суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно (т. 2 а.с.91-92).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05липня 2017 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с.68-71). 
Рішенням Дарницького  районного суду від 28 липня 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_2  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено. 
Витребуватно у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» на користь власника  ОСОБА_2 нежитлову будівлю-автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю-автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 29126780000.
Припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» на нежитлову будівлю-автомийку (літ. «А») загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 29126780000.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргамак» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 14545,60 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що станом на момент оформлення права власності на спірну нежитлову будівлю за ОСОБА_3  та в подальшому - за ТОВ «Аргамак», правом власності на неї володів ОСОБА_2 , який волю на відчуження належного йому майна не виявляв.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що спірна нежитлова будівля вибула з володіння власника неправомірно та поза його волею, а прилюдні торги, як і документи, складені на оформлення правового результату прилюдних торгів, в силу їх нікчемності не можуть породжувати правових наслідків у вигляді переходу прав володіння, користування і розпорядження нежитловою будівлею до ОСОБА_3 .
В подальшому  ОСОБА_3  за відплатним договором купівлі-продажу відчужив майно  ОСОБА_4 , який, в свою чергу, продав його ТОВ «Інтеракс22», яке, в свою чергу, продало його ОСОБА_1 , який, будучи учасником ТОВ «Аргамак», передав його останньому, однак таке відчуження також не є законним, адже  ОСОБА_3  не володів необхідним обсягом повноважень щодо такого майна і не мав прав на його відчуження.
 
Не погодився із судовими рішеннями третя особа: ОСОБА_1 , його  представником - адвокатом Нечитайленко Н.О. подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість рішення суду, як такого, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Представник вказує на те. що ТОВ «АГРАМАК» є добросовісним набувачем спірного приміщення, право власності набуто та зареєстровано в установленому законом порядку, підстави припинення права власності відсутні. Натомість позивач є фігурантом у кримінальному провадженні, в ході якого встановлена неналежність підпису одній із сторін договору, що став підставою набуття позивачем права власності, тому даний договір є нікчемним. Тобто ОСОБА_2 ніколи не був власником спірної будівлі, а тому не має права на витребовування цього майна на свою користь. Також представник  вказує на рейдерське захоплення ТОВ «АГРОМАК», незаконну, на його думку, зміну керівника цього товариства, його участь і діяльності  інших юридичних осіб.
Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. 
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Новобранець Т.В. вказує на  необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги, помилковість доводів, зазначених у ній. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. 
Також представник відповідача вказує на те, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн . Детальний розрахунок залежатиме від кількості витраченого часу на надання правової допомоги відповідачу у даній справі. Просить стягнути з ОСОБА_6 судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судової справи в апеляційній інстанції. 
В судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи - адвокат Нечитайленко Н.О. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених позовних вимог.
Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Виграненко С.П. заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обгрунтованим. Просили залишити його без змін.
Представник ТОВ «Аргамак» - адвокат Записний Д.Ю. просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник приватного виконавця Чигріна А.О. - ОСОБА_7 залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.
Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили.  
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
 
Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.
Згідно з договором укладеним 23 березня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в простій письмовій формі, ОСОБА_2 , як покупець придбав, а ОСОБА_8 продав нежитлове приміщення автомийки площею 452,74 кв.м, розташованої на АДРЕСА_1 (т.1 а.с.15). 
Рішенням Дарниц.ького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року визнано дійсним договір купівлі-продажу автомийки площею 452,74 кв.м, розташованої на АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2009 року між  ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ; зобов`язано Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» зареєструвати право власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, а саме автомийку площею 452,74 кв.м, розташованої на АДРЕСА_1   (т.1 а.с.12-14,237-239).  
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 червня  2015 року вказане судове рішення було скасовано ухвалено нове, яким відмовлено в задоволені позову. В подальшому  ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справи України від 11 листопада 2015 року було скасовано рішення апеляційного суду від 16 червня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду, який ухвалою від 20 січня 2016 року відмовив у відкритті апеляційного  провадження у справі (т.1 а.с.151-152, 240-250).
На підставі рішення  Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю - автомийку площею 452,74 кв.м, розташовану на АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 21 листопада 2009 року (т. 1 а.с.11).
Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації майна, що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) № 1011582/1, затвердженого директором Філії 10 ПП «НИВА-В.Ш.», 05 березня 2013 року відбулися торги з реалізації вказаної нежитлової будівлі автомийки площею 452,74 кв.м, розташованої на АДРЕСА_1 , переможцем торгів став  ОСОБА_3  з найвищою ціновою пропозицією в розмірі 340 000 грн. (т. 1 а.с.26)
20 березня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Барановським Б.В. складений та затверджений начальником цього відділу Акт про реалізацію майна, що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ). У цьому акті зазначено, що реалізація майна відбувалась в рамках зведеного виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1812/11, виданого 06 липня 2011 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми у розмірі 320009 грн. Майно придбано ОСОБА_9 , кошти в розмірі 340000 грн повністю перераховано (т.1 а.с.25).
27 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. видано свідоцтво, зареєстроване у реєстрі під № 2319, яким посвідчено право власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю - автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.19).
В подальшому, а саме 13 травня 2013 року ОСОБА_3 продав нежитлову будівлю-автомийку ОСОБА_4 , а той, 13 грудня 2013 року продав її ТОВ «Інтеракс22», що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.3 а.с.88-96) .
На підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, укладеного  14 січня 2014 року, реєстровий № 77, ТОВ «Інтеракс 22» здійснило відчуження, а ОСОБА_1 набув право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані дані були внесені до Реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с.32-34).
На підставі договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, укладеного  14 січня 2014 року, реєстровий № 80,  ТОВ «Інтеракс 22» здійснило відчуження, а ОСОБА_1 набув право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.35-36,85-86).
Також 14 січня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. була здійснена державна реєстрація обтяження нежитлової будівлі - автомийки, рішення про державну реєстрацію обтяження, індексний номер: 9901595, номер запису про обтяження: 4241917. Підставою внесення запису про обтяження зазначений договір іпотеки від 14 січня 2014 року. Іпотекодевець ОСОБА_1 , іпотекодержатель ОСОБА_5 , строк виконання зобов`язання визначений датою 14 липня 2014 року (т.1 а.с.38-39,87-88).
27 травня 2014 року   ОСОБА_1 та ТОВ «Аргамак», від імені якого діяв директор ОСОБА_5 , підписали акт прийому-передачі, відповідно до умов якого нежитлова будівля - автомийка (літера А) загальною площею 452,74 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , переходить у власність ТОВ «Аргамак» (т. 1 а.с.91).
На підставі даного акту 26 червня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ТОВ «Аргамак» було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_2 (т.1 а.с.89).
Право власності ТОВ «Аргамак» на спірне майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 29126780000) було зареєстроване 24 червня 2014 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32211587, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 37,90 т. 3 а.с. 88-98).
 
З листа Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Відділення «Київська регіональна дирекція філія» від 08 травня 2014 року, адресованого позивачу вбачається, що ними здійснена перевірка за наданими позивачем паспортними даними та ідентифікаційним кодом та станом на 08 травня 2014 року не виявлено договірних відносин з банком (т. 1 а.с.28).
Згідно з листом Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 07 травня 2014 року, складеного за результатами перевірки книг вхідної кореспонденції за період з 2011 року по 07 травня 2014 року, книг реєстрації виконавчих документів, переданих на виконання державним виконавцям, та інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, виконавчий лист Подільського районного суду м. Києва від 06 липня 2011 року № 2-1812/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» суми у розмірі 320009 грн. на виконання не надходив та на виконанні не перебував (т. 1 а.с. 29).
Філія 10 ПП «НИВА-В.Ш.» також повідомила позивача, що прилюдні торги з реалізації належного йому майна, зокрема, нежитлової будівлі-автомийки (літера А) загальною площею 452,74 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не проводились і протокол проведення цих прилюдних торгів не складався та не затверджувався (т. 1 а.с.30).
В листі Подільського районного суду м. Києва від 08 травня 2014 року вказується, що відповідно до даних автоматизованої системи документообігу «Д-3» цивільна справа, у який би відповідачем був ОСОБА_2 , в суді не зареєстрована (т. 1 а.с.31).
У висновках Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 133/тдд від 29 березня 2010 року, № 27/ від 05 серпня 2010 року та висновку КНІСЕ від 18 листопада 2010 року, на які посилається ОСОБА_1 , вказано, що підпис від імені ОСОБА_8 в розписках від 30 березня 2009 року та 07 квітня 2009 року виконано однією особою і ці підписи виконані не ОСОБА_8 . Підпис від імені ОСОБА_8 в першому та другому примірку договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23 березня 2009 року виконано не ОСОБА_8 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_8 . Підпис в графі «покупець» виконаний ОСОБА_2   (т.2 а.с.73-85, т.3 а.с.203-214)
При новому розгляді справі, а саме 05 червня 2019 року відповідачем ТОВ «АРГАМАК», в особі директора Андрієнко А.О., до суду першої інстанції подана заява про визнання позову (т.3 а.с.129-137, т.4 а.с.37-49)
 
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
 
Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).
В порядку п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України,  якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положеннями ч. 2 даної норми законодавства встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
 
  Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі      № 522/2202/15-ц, Верховний Суд у постанові від 21 травня 2020року висловили наступну правову позицію.
Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною  недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.
Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
 
З наведених обставин справи вбачається, що позивачем набуто право власності на спірне нежитлове приміщення на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 серпня 2009 року. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач не є власником спірного майна не можуть бути прийняті до уваги суду, з огляду на встановлену судовим рішення чинність договору про набуття позивачем права власності. Обставини неналежності підпису іншій стороні договору, на які посилається апелянт, можуть бути підставами для оспорювання правочину та визнання його недійсним, проте не тягне його нікчемність, як зазначається в апеляційній скарзі. В даному випадку правочин визнаний дійсним судовим рішенням, а отже вказана обставина може бути підставою для перегляду вказаного рішення за нововиявленими обставинами. Таким чином, при наявності рішення суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу, яке набрало законної сили, позивач вважається таким, що набув право власності на спірне майно. 
Обставини відчуження даного майна з прилюдних торгів в порядку примусового виконання боргових зобов`язань спростовуються матеріалами справи, ані наявності боргових зобов`язань позивача, ані судового рішення, ані виконавчого провадження, в ході розгляду справи виявлено не було, за офіційними даними таких зобов`язань позивача не виявлено. Таким чином висновок суду про те, що спірне майно вибуло поза волею власника відповідає обставинам справи, відповідно, не зважаючи на подальший неодноразовий перехід права власності, майно вважається таким, що перебуває у чужому незаконному володінні, а власник має право на його витребовування.
Посилання на те, що ТОВ «АГРАМАК» є добросовісним набувачем спірного приміщення, право власності набуто та зареєстровано в установленому законом порядку, не виключає реалізацію права власника на витребовування майна. Обставини відчуження майна з прилюдних торгів не знайшли свого підтвердження, тому положення ч. 2 ст. 388 ЦК України не підлягають застосуванню. 
Твердження про рейдерське захоплення ТОВ «АГРАМАК», незаконну, на думку апелянта, зміну керівника цього товариства, внаслідок чого даним відповідачем був визнаний позов, не підтверджується належними доказами, якими б були встановлені ці обставини, в даній справі вони виходять за межі заявлених позовних вимог. А отже вказані обставини не становлять предмет розгляду у даній справі, до того ж на стадії її апеляційного перегляду.
Інших доводів апеляційна скарга, що була подана третьою особою ОСОБА_1 не містить, а в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.
Таким чином, посилання третьої особи на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені матеріали справи, що призвело до прийняття необґрунтованих висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду, не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
                                           
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня2020 року - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                               А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 12 квітня 2021 року.