Справа № 307/2542/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

14.04.2021                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
                                                               в с т а н о в и в :
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1   громадянин України, 

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 31.07.2019 о 23:40 у с. Калини Тячівського району Закарпатської області по вул. Джона Ленона, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат» з ознаками алкогольного спяніння, і відмовився на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку в присутності свідків огляд на стан спяніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. 
 В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Cтверджує, що тієї доби, оскільки вдома забув посвідчення водія, автомобілем керувала його подруга ОСОБА_3 , пояснення якої працівниками поліції отримані не були. Ввечері 31.07.2019, коли вони знаходились біля автомобіля поблизу турбази «Великий» по вул. Мічуріна с. Калини Тячівського району, до них підійшли працівника поліції, які після огляду страхового полісу та техпаспорту на автомобіль, почали стверджувати, що він вживав спиртні напої та наполягали на необхідності їхати з ними в Дубівське відділення поліції, де йому було запропоновано «дихати в трубку», від чого, як і від підписання протоколу він відмовився, оскільки за кермом автомобіля не перебував. Зазначає, що під час складання протоколу свідки присутніми не були, працівниками поліції йому не було роз`яснено його права, якими мають бути його подальші дії, який порядок притягнення його до відповідальності та про те, що справа буде розглядатися судом, йому не було запропоновано отримати копію протоколу. Також стверджує, що йому не було запропоновано «продути алкотестер» ні на місці: на території турбази «Великий», ні на вул. Джона Леннона, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. Також зазначає, що не мав можливості бути присутнім у судових засіданнях у суді першої інстанції, оскільки на той час перебував у Чехії, повістки отримувала його мати, про що його повідомляла. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про  адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, із огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Декет Ю.М. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки не подавали, і що апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався. 

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 

Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення. 

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР 18 № 060709 підтверджено, що 31.07.2019 о 23:40 у с. Калини Тячівського району Закарпатської області по вул. Джона Ленона, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат», н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного спяніння (нестійка ході, запах алкоголю з порожнини рота, і відмовився на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку в присутності свідків огляд на стан спяніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складено у присутності двох свідків – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , і що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу, отримання його копії та надання будь-яких пояснень (а. с. 1). 

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , убачається, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, і у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, а також від підпису протоколу та надання будь-яких пояснень (а. с. 3, 4). 

З розписки гр. ОСОБА_6 від 31.07.2019 вбачається, що остання зобов`язалася доставити автомобіль марки «Фольксваген Пасат», н. з. НОМЕР_1 , за місцем проживання ОСОБА_1 , оскільки останній вживав алкогольні напої та був зупинений працівниками поліції (а. с. 5). 

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. 

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_7 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. 

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський ОСОБА_7 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я, – такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано. 

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів чи інших дій, які призвели до примусової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не перебував за кермом автомобіля, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами та спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, у тому числі й розпискою гр. ОСОБА_3 , яка зазначила, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої та саме він був зупинений працівниками поліції. 

Як такі, що не знайшли свого підтвердження, і в свою чергу не впливають на висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР – відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу свідки присутніми не були, працівниками поліції йому не було роз`яснено його права, якими мають бути його подальші дії, який порядок притягнення його до відповідальності та про те, що справа буде розглядатися судом, йому не було запропоновано отримати копію протоколу. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що змістом протоколу та письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджено, що останні були присутні під час складання щодо ОСОБА_1 протоколу й у їхній присутності ОСОБА_1 категорично відмовився від підписання протоколу та надання будь-яких пояснень, а відповідно й отримання копії протоколу. При цьому, апеляційний суд враховує те, що в протоколі зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП прав, а також про те, що справа буде розглядатися Тячівським районним судом.

Із вищенаведених підстав, як такі, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у тому числі письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано «продути алкотестер» ні на місці: на території турбази «Великий», ні на вул. Джона Леннона, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення. 

Як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог передбачених п. 2.5 ПДР та вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення його права на захист, - апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав можливості бути присутнім у судових засіданнях у суді першої інстанції, оскільки на той час перебував у Чехії, повістки отримувала його мати, про що його повідомляла.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. 
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 

Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними й не спростовують висновків суду першої інстанції, – без задоволення. 

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось, і при цьому, ОСОБА_1 , не з`являючись на розгляд справи до місцевого та апеляційного судів позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати пояснення у їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :
        
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.

 Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан