ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року	Львів	Справа № 380/5094/20 пров. № А/857/7698/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І., 
з участю секретаря                                    Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Матвієнка Андрія Анатолійовича про  зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Потабенко В.А.,
час ухвалення рішення – 11.01.2021 року, 14:10 год., 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 15.01.2021 року, 

                                                            в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Матвієнка А.А.  про  зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позов задоволено. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ “Дельта Банк” Матвієнка Андрія Анатолійовича (місцезнаходження: 01014, м.Київ, бульвар Дружби Народів, 38) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), як вкладника, яка має право на відшкодування коштів вкладу за рахунком Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №005-13405-160215 банківського вкладу від 16.02.2015, укладений між ОСОБА_1 та АТ “Дельта Банк” на суму 7940 дол. США.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ході перевірки було виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту) між фізичними особами – клієнтами банку та банком, укладених після 16.01.2015 включно, в тому числі і в договорі, укладеному між АТ “Дельта Банк” та ОСОБА_2 . Дії щодо формування переліку вкладників АТ “Дельта Банк” мають чіткі строки і такі дії вчинялися Уповноваженим ще у жовтні 2015, а тому підстав для задоволення позову немає.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та АТ “Дельта Банк” в особі ОСОБА_3 16.02.2015 року уклали договір №005-13405-160215 банківського вкладу “Найкращий від Миколая” у доларах США. Відповідно до п.1.2 вказаного договору, сума вкладу становить 7940,00 доларів США. Пунктом 1.3 договору передбачено, що вклад залучається на строк з моменту його зарахування на рахунок та по 17.05.2015 року включно. Згідно з п.1.4 договору, процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 відсотка в рік. Пунктом 1.6 договору передбачено, що банк на виконання цього договору відкриває вкладнику рахунок № НОМЕР_2 .
Правління Національного банку України постановою від 02.03.2015 № 150 віднесло АТ “Дельта Банк” до категорії неплатоспроможних.
Виконавча дирекція Фонду рішенням від 02.03.2015 № 51 в АТ “Дельта Банк” запровадила тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 та призначила уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації АТ “Дельта   Банк”.
02.10.2015 Національний банк України прийняв постанову № 664 “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ “Дельта Банк”. Того ж дня виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 181 “Про початок процедури ліквідації АТ “Дельта Банк” та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку”.
З 08.10.2015 Фонд розпочав виплату вкладникам АТ “Дельта Банк” коштів за депозитними вкладами за рахунок бюджетних коштів.
Тимчасова адміністрація АТ “Дельта Банк” відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” надіслала ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність правочину №8821/1787 від 23.09.2015.
З матеріалів справи судом встановлено, що вперше за захистом порушених прав ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду в листопаді 2015 року.
18.11.2015 Львівським окружним адміністративним судом було відкрито провадження у справі №813/5989/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію AT“Дельта Банк” – Кадирова В.В., за участю третьої особи - AT“Дельта Банк”, про визнання недійсним наказу №813 від 16.09.2015, зобов`язання включити позивачку до переліку та загального реєстру вкладників і виплати гарантованої суми відшкодування.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.05.2016 у справі №813/5989/15у задоволенні позову було відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 постанова Львівського окружного адміністративного суду була скасована, а провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Сихівського районного суду м. Львова, в якому просила визнати укладеним та дійсним з моменту укладення її договір банківського вкладу та визнати за нею право на отримання гарантованої суми відшкодування.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.03.2017 у справі №464/4725/16, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.06.2017 у задоволені позову було відмовлено.
Водночас, з матеріалів справи видно, що вищевказані судові рішення були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.07.2020 у справі №464/4725/16, який закрив провадження у справі вказавши, що заявлена у цій справі вимога про визнання договору дійсним не підлягає розгляду в судах, а позовна вимога в частині визнання за позивачкою права на відшкодування гарантованої суми за цим вкладом не відносяться до юрисдикції загальних судів, а є за своєю суттю публічно-правовою та не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Тобто, 01.07.2020 Верховний Суд вказав, що спір про право ОСОБА_1 щодо отримання гарантованої суми відшкодування віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 вдруге змінивши підстави та предмет позову, у вересні 2019 року звернулась до Львівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі №1.380.2019.004725 визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду та відкрито провадження у справі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 позов було задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 скасовано та залишено позов ОСОБА_1 без розгляду.
У постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 зазначалося про відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду за захистом свої прав. Крім того, наголошувалося, що покликання на зміну судової практики без звернення до суб`єкта, який порушив її права, для вчинення будь-яких дій у зв`язку встановленням нових обставин, на думку колегії суддів, є безпідставними.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 повторно звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT“Дельта Банк” Матвієнка А.А. із заявою від 23.04.2020.
За результатами розгляду вказаної заяви, було надано відповідь №05-3419978 від 18.05.2020, якою відмовлено у задоволенні вимог заяви.
Вказана відмова була підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 2   ст.26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” (далі – Закон № 4452-VI) № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Щодо порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, то відповідно до ч. 1   ст. 27 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до ч. 2 ст. 27   Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України “Про банки і банківську діяльність”,- протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (далі – Положення) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню   (далі – Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами,     встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.
Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.
Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.
У п. 6 розд. ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.
Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;   складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.
Таким чином, уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень ч. 2 ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.
Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 2 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” вклад – це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
З матеріалів справи видно, що позивач укладав з АТ “Дельта Банк” договір банківського вкладу (депозиту), а отже в розумінні Закону є вкладником.
Також відповідно до умов договору від 16.02.2015 року №005-13405-160215 банківського вкладу “Найкращий від Миколая” у доларах США, укладеного між позивачкою і АТ “Дельта Банк” сума вкладу становила 7940,00 доларів США, які були повністю внесені позивачем 16.02.2015 року на рахунок, під 5,5 відсотків річних зі строком до 17.05.2015 року,  що підтверджується випискою по угоді.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись 16.02.2015, тобто до початку віднесення АТ “Дельта Банк” до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).
Отже, вклад розміщено на рахунку АТ “Дельта Банк” до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивачка підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі   ст.26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”.
Таким чином, позивачка є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивачку, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ “Дельта Банк” Матвієнка А.А. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, яка має право на відшкодування коштів вкладу за рахунком Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №005-13405-160215 банківського вкладу від 16.02.2015, укладений між ОСОБА_1 та АТ “Дельта Банк” на суму 7940 дол. США.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 (справа №802/351/16-а) та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №826/17150/15.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з огляду на що позов підлягає задоволенню повністю.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                           п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № 380/5094/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.