ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 332/1922/20(2-а/334/180/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткова К.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2020 року (суддя у 1 інстанції Ісакова Д.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради  про  скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 260647931 від 22.04.2020 року винесену інспектором з паркування відділу контролю та паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владиславом Юрійовичем, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст.152-1 КУпАП  та із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови.
Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 260647931 від 22 квітня 2020 року винесену інспектором з паркування відділу контролю та паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владиславом Юрійовичем, якою ОСОБА_1   було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст.152-1 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн., провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1  ст. 247 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було здійснено повне дослідження доказів, не встановлено всі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, в той час як в матеріалах справи наявні належні докази які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому спірна постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Відзив обґрунтовано доводами наведеними в адміністративному позові та, зокрема, зазначено, що  з наданих відповідачем  фотознімків вбачається відсутність: синьої (або блакитної) лінії розмітки, дорожніх знаків, які інформують про платне паркування, розміщення у доступному для ознайомлення користувачів місці інформації про: оператора, вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування, спосіб оплати. Оскільки позивач не є мешканцем м.Дніпро, то в цьому місці буває рідко, тому не обізнаний про те, які місця для паркування є платними, а які безкоштовними. Таким чином без наявності відповідних знаків та розмітки неможливо визначити, на якому місці припаркований транспортний засіб. Вказані обставини свідчать про відсутність такого складу адміністративного правопорушення. В додаткових поясненнях позивач стверджує, що додатково надані відповідачем докази не спростовують доводи позивача. Також зазначає, що позивач є інвалідом третьої групи  з дитинства, інвалідність надана безстроково, а отже відповідно до чинного законодавства має право на безоплатне паркування. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є власником транспортного засобу Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 .
Відповідно до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 260647931 від 22 квітня 2020 року винесеною інспектором з паркування відділу контролю та паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика В.Ю. встановлено, що 05.03.2020 року о 10 год. 5 хв. транспортним засобом Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: Д1004 вул. Глинки  вул. Харківська (район ТРК «МОСТ-СІТІ-ЦЕНТР» м. Дніпро, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених  постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1  ст. 152-1 КУпАП.
Фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2.
Постановлено визнано винним позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 152-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300,00 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення
(далі-КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі  статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.
У свою чергу склад адміністративного правопорушення складається з об`єкту; об`єктивної сторони; суб`єкту; та суб`єктивної сторони. Отже для наявності складу адміністративного правопорушення та як наслідок самого порушення необхідна наявність всіх його складових.
Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.
Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правовими нормами.
Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.
У силу  статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.
При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.
Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, згідно ч. 2  ст. 77 КАС України.
Таким чином, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Приписами ч. 1  ст. 152-1 КУпАП  порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.
Приміткою до цієї  статті Кодексу  визначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).
Суд зазначає, що організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентуються Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2009 року № 1342.
Дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб`єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до  Закону України «Про благоустрій населених пунктів»  (п. 2). 
Пунктом 6 Правил № 1342 визначено, що контроль за виконанням цих Правил здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою та утримання майданчиків для паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування).
Контроль за виконанням цих Правил у частині стану утримання майданчиків для паркування здійснюється в порядку, встановленому  Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відповідно до п. п. 7, 8 Правил № 1342 майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.
Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт та утримання майданчиків для паркування здійснюються з дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів, технічних умов, інших нормативних документів та цих Правил (п. 11) .
За визначенням, наведеним у п. 4 Правил № 1342: - відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і  Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; - спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і  Правил дорожнього руху.
За приписами п. 12 цих Правил майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і  Правил дорожнього руху.
Положеннями п.13 Правил № 1342) визначено, що відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.
Спеціально обладнані майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та розміткою. ( п.15 Правил № 1342).
Відповідно до  Додатку 1 Правил дорожнього руху  відведений майданчик для платного паркування позначається: інформаційно-вказівним знаком 5.38. «Місце для стоянки» або 5.39. «Зона стоянки» , а також табличками до дорожнього знаку 7.14. «Платні послуги», 7.6.1.-7.6.5. «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку».
Згідно з п. п. 10.7.35. , 10.7.36. ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» знак 5.38. «Місце для стоянки» повинен застосовуватись для позначення в населених пунктах місць, а поза ними - майданчиків, спеціально відведених для стоянки транспортних засобів.
Знак 5.39. «Зона стоянки» повинен застосовуватись для позначення початку, де дозволяється стоянка на проїзній частині або проїзній частині та тротуарі. Знак 5.39. з однією з табличок 7.6.1.- 7.6.5. повинен застосовуватись для позначення способу поставлення автомобіля.
Згідно п. 10.9.18. ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» табличка 7.14. «Платні послуги» повинна застосовуватись із знаками 5.38. або 5.39. для позначення стоянкових майданчиків, розташованих за межами проїзної частини, а також для позначення спеціально збудованих «карманів» для стоянки транспортних засобів на проїзній частині дороги, на яких беруть платню за стоянку.
Також, відведені майданчики для платного паркування обов`язково повинні бути обладнані паркувальними автоматами (технічний пристрій, призначений для сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування з використанням платіжних карток та готівкою) з розрахунку не менш як один автомат на 20 місць для паркування з обох боків уздовж проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та/або інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги «мобільне паркування» (надання користувачеві можливості отримати послуги з користування майданчиками для платного паркування, що оплачуються за допомогою карток попередньої оплати або платіжних інструментів, передбачених законодавством про безготівкові розрахунки, із застосуванням засобів мобільного зв`язку для передачі інформації через захищену комп`ютеризовану систему) (п. п. 13, 14 Правил № 1342) .
Згідно з п. 21 цих Правил на майданчиках для платного паркування у доступному для ознайомлення користувачів місці розміщується інформація про: - оператора (найменування, адреса, контактні телефони); - вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, спосіб оплати (готівковий або безготівковий) .
Зазначена інформація надається відповідно до законодавства про мови, а також у разі потреби розміщується її переклад на англійську мову.
За приписами  ст. 6 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух»  до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування.
До компетенції міських рад та їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху також належить затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов,  Правил дорожнього руху  та інших нормативних документів; впровадження в межах відповідного населеного пункту автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування, затвердження технічних вимог та завдання до цієї системи; уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів.
Судом встановлено, що відповідно до рішень Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 30.11.2016 № 587 «Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі» від 23.10.2018 № 1039 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 11.04.2011 № 512 «Про затвердження тарифів вартості послуг паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» від 18.12.2018 №1272 «Про впровадження у межах м. Дніпра в автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування до спеціальних земельних ділянок для забезпечення паркування транспортних засобів віднесено майданчик за адресою вул. Князя Володимира Великого (вул. Плеханова) (ТРК Мост-Сітіцентр передмостова площа) з вартістю 1 год. паркування 15 грн. та впроваджено автоматизовану систему контролю оплати вартості послуг з паркування.
Як слідує із інформації з веб-сайту ipkp.dniprorada.gov.ua (ідентифікатор для доступу до зображень), за зображеннями датованими 05.03.2020 року, 09.51.16, 10.04.55, 10:05:22, 10:05:36, Д1004 вул. Глинки  вул. Харківська (район ТРК «МОСТ-СІТІ-ЦЕНТР» м.Дніпро, 48.4672214, 35.050244 з різних ракурсів міститься автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Відповідачем надано до суду апеляційної інстанції лист №746 від 26.10.2020 року ТОВ «ПАРКЕТ СЕРВІС ГРУППЕ», про те, що за вказаною адресою встановлено та підключено до автоматичної системи контролю оплати паркування три паркувальні автомати та реалізовано послугу «Мобільне паркування», з можливістю оплачувати послуги з парування за допомогою мобільного додатку «Приват 24» та «UNIP».
Крім того відповідачем надано до суду апеляційної інстанції копію листа погодження схеми організацію дорожнього руху на майданчику для паркування та відповідну схему, а також  фотознімки, що були створені інспектором з паркування в режимі фотозйомки 05.03.2020.
Дослідивши надані  відповідачем фотознімки, що містять відомості про дату, час, місце розташування транспортного засобу, що належить позивачу, по відношенню до географічних координат, суд зазначає, що на вказаних фотознімках відсутні відповідні суцільні сині (блакитні) смуги на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної, необхідність наявності яких імперативно визначено положеннями пунктів 13 та 15 Правил №1342 і Правилами дорожнього руху. 
Отже вказані фотознімки свідчать про неналежну організацію обладнання майданчика для паркування відповідно до вимог вказаних Правил і  Правил дорожнього руху.
Надані відповідачем фотознімки, щодо інших транспортних засобів не спростовують інформацію, що відображена на фотознімках, на яких зафіксовано місце розташування транспортного засобу, що належить позивачу.
Суд погоджується з позицією відповідача про те, що учасники дорожнього повинні неухильно дотримуватися Правил дорожнього руху та Правил паркування. 
В той же час, у межах цієї справи вирішуються питання щодо правомірності та обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в даному випадку відсутність синьої (блакитної) лінії розмітки, не давала можливості позивачу, який є мешканцем іншого міста ідентифікувати, що транспортний засіб розміщено на місця для платного паркування.
При цьому, суд зазначає, що в силу положень статей 9 та 10 КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності можливо лише при доведеності вини особи у вчиненні правопорушення належними та допустимими доказами. 
Також, судом встановлено, що відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_4 позивач є інвалідом третьої групи з дитинства, інвалідність надана безстроково.
Згідно з п. 2 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 25.05.2011 № 585, право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається, зокрема, водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії).
Документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність (п.4 Порядку № 585).
Отже на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення,  позивач мав право на безоплатне паркування.
Враховуючи встановлені обставини, дослідивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко