01.06.21
33/812/195/21
Справа № 490/447/21
Провадження № 33/812/195/21 
ПОСТАНОВА
Іменем України
01 червня 2021 року                                                        м. Миколаїв
                      
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,
за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, 
У С Т А Н О В И В :
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно постанови суду 13 січня 2021 року о 21 год. 10 хв. у м. Миколаєві по вул. Перекопська, 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Ford Orion", д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушенням координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року скасувати, а провадження у справі закрити. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що твердження про те, що він відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків не відповідає дійсності, оскільки він був тверезим, ніяких алкогольних напоїв не вживав і саме працівник поліції після зупинки авто попросив його відмовитися від огляду, мотивуючи тим, щоб довго не чекати оскільки в салоні авто двоє неповнолітніх дітей та те, що він тверезий, і буде складений протокол тільки про відсутність документу, який надає право на керування, проте фіксація нагрудною камерою поліцейського цього моменту не здійснювалася. Вважає що відеофіксація здійснювалась вибірково, повної картини того, що відбувалось відео не містить, а тому вказаний відеозапис не може слугувати належним доказом його вини та є сфальсифікованим. Також зазначає, що свідкам працівниками поліції було надано на підпис пустий бланк протоколу, що є грубим порушенням чинного законодавства. Крім того, йому не було вручено копії протоколу. Посилається також на порушення судом вимог ст. 33 КУпАП в зв`язку з неврахуванням при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення особи правопорушника, його майнового та сімейного стану.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з огляду на нижчевикладене. 
Так, згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівників поліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (пункти 6-7 Розділу І Інструкції).
Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 532033 від 13 січня 2021 року водій ОСОБА_1 13 січня 2021 року о 21 год.10хв. у м. Миколаєві по вул. Перекопська, 14, керував транспортним засобом "Ford Orion", д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушенням координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол складений за участю свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та підписаний цими свідками, а також особою, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 (а.с. 1).
В письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що 13 січня 2021 року о 21:00 год керував транспортним засобом "Ford Orion", д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Перекопській в напрямку свого дому та був зупинений працівниками поліції через те, що в нього не працювали підсвітки номерного знаку. При спілкуванні працівники поліції повідомили, що в нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд за допомогою «Драгер» чи в лікаря-нарколога, на що він відповів, що в машині у нього діти і він поспішає. Так як в нього болить горло - користується спреєм, через що можливо і був запах з роту. Зобов`язався пройти медичний огляд в лікаря самостійно, залишивши автомобіль на місці зупинки (а.с. 5). Вірність викладених пояснень підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 . 
Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі підтверджений письмовими поясненнями двох свідків: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 3, 4).
В письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 вказано, що в її присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду медичного огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога для визначення стану сп`яніння.
Аналогічні письмові пояснення дала свідок ОСОБА_3 .
З дослідженого судом відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції також вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків дійсно відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відтак рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що проведений працівниками поліції відеозапис не може бути доказом у даній справі через те, що є вибірковим не заслуговують на увагу. 
Так відеозапис є одним з доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації. Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за вказівкою працівника поліції є надуманими, оскільки не підтверджуються жодними доказами та суперечать встановленим на підставі сукупності доказів, обставинам справи. З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без будь-якого примусу чи погроз з боку поліцейських. До того ж, апелянтом не надано жодних доказів щодо щодо оскарження неправомірних дій працівників поліції.
Безпідставними також є аргументи апелянта про те, що свідкам було надано пустий бланк протоколу та те, що йому не було вручено копію протоколу. Так, ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримання його копії підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, а ознайомлення свідків зі змістом протоколу підтверджується письмовими поясненнями останніх.
Отже апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції викладених в оскаржуваній постанові.
З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції.
Між тим вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, суд дійшов помилкового висновку, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, оскільки відповідно до довідки Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 14 січня 2021 року ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.
Так відповідно до роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції такою, що підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами строком на один рік, та вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вважати ОСОБА_1 підданим адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень на користь держави.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. 33 КУпАП при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за адміністративне правопорушення у виді штрафу, а тому такі доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови застосування судом до  ОСОБА_1  адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Залишити  ОСОБА_1  накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.
В решті постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.  

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць