Справа № 308/7579/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,
       з участю секретаря Волощук В.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 січня 2021 року (у складі судді Данка В.Й.) за заявою ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в грудні 2020 р. (т.1 а.с.231-234). 
       Просила стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9750 грн. 
       На обґрунтування заяви вказала, що позовна заява позивачів у рамках цивільної справи № 308/7579/20 була подана з метою забезпечення позову та здійснення перешкод відповідачеві у здійсненні будівельних робіт на власній земельній ділянці при наявності всіх необхідних дозвільних документів. У той же час на судові засідання позивачі не з`являлися, всіляко затягували розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову, а також намагалися відтягувати розгляд апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову.
       Одразу після того, як ухвалу про забезпечення позову було скасовано апеляційним судом, позивачі звернулися до суду із заявою про залишення позову без розгляду, що вказує на відсутність реального наміру позивачів щодо розгляду справи по суті, і підтверджує зловживання позивача та їх представником своїми процесуальними правами.
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26 січня 2021 р. у задоволенні цієї заяви було відмовлено.
        ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та прийняту нову, якою заявупро розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що всі дії позивачів у ході розгляду цивільної справи № 308/7579/20 були спрямовані на затягування судового процесу, а подання позивачами заяви про залишення позову без розгляду свідчить про зловживання правами.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. У письмових поясненнях представник ОСОБА_4 в інтересах позивачів просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
       Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення– без змін, із таких мотивів.
       Суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази того, що дії позивачів були необґрунтованими і такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем. Подання позивачами до суду заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість позову.
       Апеляційний суд погоджується із таким висновком через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
       Учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, а саме – представник позивачів у порядку ч.3 ст.240 ЦПК України (т.2 а.с.38), якому також було надано розписку про виклик для вручення позивачам (т.2 а.с.39).
       Від сторони позивачів 15.06.2021 р. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
       14.06.2021 р. від представника ОСОБА_1 – адвоката Шаранича С.С., надійшло клопотання про надання можливості ознайомитися із матеріалами справи. Також послався на те, що братиме участь у судовому засіданні в Ужгородському міськрайонному суді, яке призначено на 15.06.2021 р. о 09.00 год.
       Із цього приводу колегія суддів зауважує наступне.
       06 травня 2021 р. від представника ОСОБА_1 – адвоката Шаранича С.С., надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомитися із матеріалами справи (т.2 а.с.33-34). Указане клопотання було задоволено та в судовому засіданні, яке відбулося 06.05.2021 р., розгляд справи було відкладено на 15 червня 2021 р. о 10.30 год. У період часу з 06.05.2021 р. до 15.06.2021 р. представник відповідача так і не ознайомився із матеріалами справи. ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
       У судове засідання, яке відбулося 15.06.2021 р. сторона відповідача не з`явилася. ОСОБА_1 про причини своєї неявки не повідомила, а її представник надав перевагу розгляду справи в іншому судовому провадженні.
       Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
       Колегія суддів вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Правова аргументація відповідача є зрозумілою, така викладена в апеляційній скарзі, яка є ідентичною заяві про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
       Суд першої інстанції встановив, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у знищенні майна, шляхом знесення новобудови (фундаменту та армованих колон) і зобов`язання виконати мирову угоду.
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2020 р. указаний позов залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.
       Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом у серпні 2020 р. (т.1 а.с.1-10).
       03 серпня 2020 р. позивачі подали заяву про забезпечення позову (т.1 а.с.49-56).
       Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.08.2020 р. указану заяву було задоволено (т.1 а.с.66-67).
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 вересня 2020 р. клопотання сторони відповідача про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07 серпня 2020 р. задоволено.
       23 грудня 2020 р. стороною позивача було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України (т.1 а.с.225).
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2020 р. позов було залишено без розгляду (т.1 а.с.227).
       У зв`язку з цим сторона відповідача подала заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає ці дії позивачів зловживанням своїми процесуальними правами.
       Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
       Згідно з ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
       Однак, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження своєї позиції щодо зловживання процесуальними права з боку позивачів, а саме по собі пред`явлення позову, заяви про забезпечення, оскарження ухвали суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову та подання заяви про залишення позову без розгляду, не можуть свідчити про необґрунтовані дії позивачів, що, у свою чергу, дає підстави для висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення із позивачів на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі саме з підстав зловживання своїми процесуальними правами.
       Подання позивачами заяви про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті є їх правом, передбаченим процесуальним законом, а посилання відповідача на те, що всі процесуальні дії позивачів під час розгляду справи в суді першої інстанції є зловживанням процесуальними правами, носять суб`єктивний характер і не доведені жодними належними та допустимим доказами.
       У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.
       Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 січня 2021 року залишити без змін.                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.                                                         4.Повне судове рішення складено 25 червня 2021 р.
Судді: