Справа № 459/969/19                                Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І. 
Провадження № 22-ц/811/2073/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
за участі секретаря: Сеньків Х.І.,
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивували тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 грудня 2014 р. відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, проте умов укладеного договору належним чином не виконав в результаті чого у нього станом на 26 лютого 2019 року у нього утворилася заборгованість в сумі 27038,57 гривень з яких: 14351,01 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 3963,87 гривень – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень заборгованість за відсотками; 6261,23 гривень – нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 698,72 гривень пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи: 500 гривень – (фіксована частина); 1263,74 гривень – процентна ставка.
Просили позов задовольнити.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 грудня 2014 року у сумі 14 351 гривень 01 коп., що становить суму непогашеного тіла кредиту.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати у сумі 1019 грн. 67 коп.
У решті вимог відмовлено.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2019 року оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», подавши 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу.
Постановою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 рокуапеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
Стягнуто із  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.12.2014 року у сумі 18314 (вісімнадцять тисяч триста чотирнадцять) грн. 88 коп., з якої: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14351 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 01 коп. та заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 3963 (три тисячі дев`ятсот шістдесят три гривні ) 87 коп..
Стягнуто із  ОСОБА_1  в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати у сумі 1301 (одна тисяча триста одна) грн. 09 коп.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постанова Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року мотивована тим, що встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та штрафами, апеляційний суд виходив з того, що у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсутні докази того, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2019 року також оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , подавши 10 серпня 2020 року апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що до позовної заяви не було додано жодного доказу про отримання коштів відповідачем по справі та не представлено суду відповідного кредитного договору. Звертає увагу на те, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» не підписані відповідачем. 
Просить врахувати позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 202/26885/13-ц. Посилається на те, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де зазначені дані мобільного телефону та електронної пошти в графі щодо отриманих карточок чи бажаний кредитний ліміт відмітки відсутні. 
Стверджує, що банком не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікованого номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, повідомив ПАТ КБ «ПриватБанк» про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Вважає позовні вимоги банку безпідставними. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
У поданій 13 травня 2021 року заяві представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 уточнив вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, оскільки рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 серпня 2019 року скасовано повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.
В судове засідання, призначене на 13 травня 2021 року сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.
Від представника ОСОБА_1 13 травня 2021 року поступила заява про розгляд справи у їх відсутності.
Від представника АТ КБ «ПриватБанк» поступила заява про відкладення розгляду справи на інший день.
Колегією суддів відхилено клопотання АТ КБ «ПриватБанк» та розглянуто справу без участі сторін, за наявними у справі доказами, зважаючи на те, що сторони та їх представники вже давали пояснення в суді апеляційної інстанції раніше.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13 травня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 07 червня 2021 року.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.
У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Відповідно до статті 370 ЦПК України суд розглядає скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду за скаргою АТ КБ «ПриватБанк».
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23 грудня 2014 року, оформленого шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно наданого Банком розрахунку станом на 26 лютого 2019 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 27038,57 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 14351,01 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту – 3963,87 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання – 6261,23 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. – 698,72 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) -1263,74 грн..
Встановлено, що позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У заяві позичальника процентна ставка не зазначена.
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
З огляду на те, що у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсутні докази того, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
Доводи апеляційної скарги про те, до позовної заяви не було додано жодного доказу про отримання коштів відповідачем по справі та не представлено суду відповідного кредитного договору колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
У підписаній 23 грудня 2014 року анкеті - заяві про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» ОСОБА_1 погодився про те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. (арк. спр. 11)
В той же час, ОСОБА_1 фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить розрахунок суми заборгованості за договором №б/н від 23 грудня 2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом – ОСОБА_1 , станом на 26 лютого 2019 року ( арк. спр. 9-10).
Фактичне виконання даних умов договору також стверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку ОСОБА_1 (акр. спр. 78-107). 
Як підтверджується прінт-скріном робочої сторінки програмного комплексу банку, за яким ведеться облік відкритих карткових рахунків по картці “Універсальна Gold 55 днів”, то цій картці присвоєно референс договору № SAMDNWFC00006858136 (арк. спр. 76). 
Під цей референс договору позичальник ОСОБА_1 отримав в користування карти НОМЕР_2 - строк дії картки 11/09, НОМЕР_3 - строк дії картки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 - строк дії картки НОМЕР_4 , НОМЕР_6 - строк дії картки 03/18, НОМЕР_7 - строк дії картки 09/18, НОМЕР_8 - строк дії картки 10/18, НОМЕР_9 - строк дії картки 03/22 (арк. спр. 76).
Додатково вказана обставина підтверджується й випискою по рахунку, за якою обліковується заборгованість в межах ліміту кредитування за договором із урахуванням прихідних та видаткових операцій одночасно саме із зазначених вище карток.
Доводи апеляційної скарги про незаконне зняття 30 квітня 2018 року невідомими особами з кредитної картки ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 14120 гривень не є підставою для відмови у стягненні заборгованих сум з відповідача, оскільки, на даний час не встановлено, яким способом відбулося зняття даних коштів і не встановлено з чиєї вини це сталося.
Посилання на наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами свідчить лише про факт звернення з такою заявою до відповідних органів 30 квітня 2018 року та така не спростовує наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Керуючись 370, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.