ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6032/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 квітня 2021 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Василенка Я.М.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного  управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,    

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
-          визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивача, яка призначена відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;
-          зобов`язати відповідача з 01.10.2020 перерахувати та виплачувати призначену позивачу пенсію, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Черкаської обласної прокуратури від 22.09.2020 № 21-550вих20 без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.10.2020 до моменту здійснення перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно не перерахував йому пенсію відповідно до вказаної довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії. Зазначив, що Конституційний Суд України 13.12.2019 ухвалив рішення                 № 7-р(II)/2019, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Отже, на переконання позивача, з 13.12.2019 чинне законодавство визначає, що підставою для перерахунку пенсії колишнім працівникам прокуратури є підвищення заробітної плати діючим працівникам прокуратури. Оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» підвищено зарплати діючим працівникам прокуратури в розумінні чинної редакції статті 86 чинного Закону України «Про прокуратуру», позивач має право на перерахунок пенсії на підставі вищевказаної довідки без обмеження розміру пенсії максимальною величиною.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 р. позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.11.2020 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яка призначена відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01.10.2020 перерахунок пенсії з 01.10.2020 перерахувати та виплачувати призначену ОСОБА_1 пенсію, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Черкаської обласної прокуратури від 22.09.2020 № 21-550вих20 без обмеження максимального розміру заробітної плати і без обмеження максимального розміру пенсії, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.10.2020 до моменту здійснення перерахунку.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 28.04.2021.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1     ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач отримує з червня 2010 року пенсію з інвалідності. З вересня 2017 року позивача переведено на пенсію по інвалідності, відповідно до положень ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
22.09.2020 Черкаська обласна прокуратура видала позивачу довідку № 21-550вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій. Довідка видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020.
За наслідками розгляду заяви позивача від 20.11.2020 про перерахунок пенсії, відповідач 27.11.2020 прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії, оскільки розмір заробітної плати складає 83208,01 грн., а розмір пенсії з 01.10.2020 перерахований за нормами Закону № 1697, складатиме 45000,00 грн., а до виплати, з урахуванням обмежень з 01.10.2020 - 17120,00 грн., що є меншим аніж виплати, що проводяться.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки Черкаської обласної прокуратури від 22.09.2020 № 21-550вих20, а спірне рішення про відмову у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що, оскільки позивачу пенсія призначена у червні 2010 року, і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2018 у справі №711/8142/17, яке набрало законної сили 15.08.2018, підтверджено право позивача на отримання пенсії без обмеження граничного розміру, позовні вимоги у цій справі про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром є обґрунтованими.
Натомість, апелянт вважає, що, у даному випадку, у суду першої інстанції взагалі були відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Вказує, що на підставі довідки про заробітну плату від 22.09.2020 № 21-550вих20, виданої Черкаською обласною прокуратурою відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р2020, за нормами, чинними станом на 11.09.2020 про розмір заробітної плати, що складає 83208,01 грн., розмір пенсії з 01.10.2020 перерахований за нормами Закону № 1697, складатиме 45000,00 грн., а до виплати, з урахуванням обмежень з 01.10.2020 - 17120,00 грн. Крім того, апелянт вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також щодо незастосування обмеження максимального розміру заробітної плати.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
14 жовтня 2014 року Верховною Радою України ухвалено Закон країни «Про прокуратуру» (№ 1697-VІІ), який набув чинності, окрім окремих положень, з 15.07.2015.
Питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури було означено у статті 86, а питання визначення розміру та складових заробітної плати прокурорів - у статті 81 цього Закону  № 1697-VІІ.
Початкова редакція положень ч. 20 ст. 86 Закон України «Про прокуратуру» (від 14.10.2014     № 1697- VІІ) передбачала порядок перерахунку пенсій працівника прокуратури.
Надалі, було внесено зміни до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 697-VII, які набули чинності з 25.04.2015 та оновлена редакція цієї норми передбачала, що «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
За п. 16 Розділу III Закону № 76-VІІІ зобов`язано, Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.
При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року у справі №826/15466/16, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 15.08.2019, визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання пункту 16  Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що тратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII). Зобов`язано Кабінет Міністрів України забезпечити прийняття нормативно-правового акта про умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.
Також, рішенням Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 визнано неконституційними положення частини двадцятої статті 6 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Встановлено, що частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ підлягає застосуванню в первинній редакції.
Тож, з 13.12.2019 встановлено порядок перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури. 
Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII, Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу доповнено п. 26, у відповідності ,до якого, зокрема, норми статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру», застосовуються порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Рішенням Конституційного суду України від 26 березня 2020 року № 6-72020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 2 резолютивної частини цього рішення, положення пункту 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу країни у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону країни "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року    № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з наведеного слідує, що відновлено дію статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в частині означення розміру та складових заробітної плати прокурорів.
19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, що набув чинності з 25.09.2019.
Вказаним Законом, зокрема, змінено редакції статей 7, 10 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1697-VІІ), положення яких в редакції Закону № 113-ІХ визначають, що систему прокуратури України становлять: 1) Офіс Генерального прокурора; 2) обласні прокуратури; 3) окружні прокуратури; 5) легалізована антикорупційна прокуратура (частина 1 статті 7); у системі прокуратури України діють обласні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Київська міська прокуратура (частина 1 статті 10).
Стаття 81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 19.09.2019 № 113-ІХ, аналогічним чином визначає порядок обрахунку заробітної плати для працівників Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур.
Згідно з наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414, днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11 вересня 2020 року.
Відтак, з 11.09.2020 положення статті 81 Закону № 1697-VІІ, почали застосовуватись до прокурорів, що працюють у обласних прокуратурах.
Зважаючи на те, що розмір посадового окладу позивача був значно збільшений у порівнянні зі встановленим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 (49187 проти 8170), Черкаською обласної прокуратурою 22.09.2020 було надано позивачу довідку для перерахунку пенсії.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII, на підставі довідки Черкаської обласної прокуратури від 22.09.2020 № 21-550вих20, а рішення пенсійного органу про відмову у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
У частині висновків суду про здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії, виходячи з розміру 60% суми місячної заробітної плати, колегія суддів враховує, що він і на даний час отримує пенсійні виплати виходячи саме з такого відсоткового показника, а також, право на такий відсотковий розмір пенсії підтверджено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2018 у справі № 711/8142/17, яке набрало законної сили 15.08.2018.
Щодо висновків суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження граничного розміру, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Законом  України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, внесено зміни до частини п`ятнадцятої статті     50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно з якою, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Однак, вказана норма набрала чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ, передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Тобто, норми  Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ в цій частині до позивача не застосовуються, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього  Закону  з дати набрання ним чинності. Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.
Оскільки позивачу пенсія призначена у червні 2010 року, і вищевказаним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2018 у справі № 711/8142/17, яке набрало законної сили 15.08.2018, підтверджено право позивача на отримання пенсії без обмеження граничного розміру, позовні вимоги у цій справі про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом № 1697-VІІ.
Колегія суддів зазначає, що задоволення вимог в цій частині не є передчасним, з урахуванням змісту оскаржуваного рішення пенсійного органу та підстав для відмови у перерахунку пенсії позивача, в яких вказано про застосування таких обмежень, внаслідок чого, пенсія позивача буде меншою, аніж він наразі отримує. (а.с. 37-40)
          У частині посилань апелянта на наявність підстав для застосування обмеження максимального розміру заробітної плати позивача, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 та того, що визначена у довідці для перерахунку пенсії позивача сума, є вищою аніж максимальна величина 75000 грн., колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими, адже за приписами пункту 4 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що єдиний внесок нараховується, зокрема на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до  Закону України  "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
Тож, застосування обмеження максимального розміру заробітної плати (75000 грн.), є визначальним саме як найбільша величина для сплати єдиного внеску, тобто, певний бар`єр, після досягнення якого, внесок не підлягає сплаті, однак, це обмеження жодним чином не впливає на розмір заробітної плати, з якого обраховується пенсія, адже при її отриманні, презюмується сплата єдиного внеску в межах максимальної величини, що встановлена законодавством. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Відповідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на викладене, зважаючи на обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні та не є підставою для його скасування/зміни. 
Колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 КАС України, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного  управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                  О.М. Ганечко 

Судді                                                                                                               Я.М. Василенко
                                                                                                      
                                                                                                            В.В. Кузьменко