ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

08 квітня 2021 року 
м. Чернівці
справа № 723/1691/19
провадження 822/423/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 ,
боржник ОСОБА_2 ,
заінтересована особа державний виконавець Центрального відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2021 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П. 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.
Просила суд, визнати неправомірними дії/бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) неправомірними щодо не внесення постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа та не надіслання документів виконавчого провадження стягувачу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання повернуто скаржнику без розгляду.
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано до заяви про заміну сторони виконавчого провадження доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.
Зокрема, посилається на те, що відповідно до ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, а отже суд першої інстанції повинен був прийняти до розгляду вказану заяву.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.
Повертаючи без розгляду заяву, суд першої інстанції виходив з того, що до неї не додані докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), що передбачено ч. 2 ст. 183 ЦПК України.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Україна, як учасниця конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
У рішенні від 13 січня 2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.
З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , подала до суду в електронній формі через систему «Електронний суд» скаргу на дії/бездіяльність органу примусового виконання.
Відповідно до ч.7 ст.43 ЦПК України учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, повернувши заяву без розгляду. 
Отже, виходячи з норм Конституції України, Цивільно- процесуального кодексу, а також з норм міжнародного права, повертаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 з підстав того, що скаржником не було надано доказів надіслання заяви іншим учасникам виконавчого провадження, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ заявника до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
В касаційному порядку оскарженню не підлягає
Дата складання повного тексту постанови - 08 квітня 2021 року.
Головуючий М.І. Кулянда
судді : О.О. Одинак 
Н.Ю. Половінкіна