Справа № 728/1693/20 	Головуючий у 1 інстанції Глушко О. І. 	
Провадження № 33/4823/22/21 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – Кухти В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду  Чернігівської області від 09 грудня 2020 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
     ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із  ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 20 вересня 2020 року, в 13.08 год., по вул. Шкільній, у с. Пальчики, Бахмацького району, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, винесеного без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки. Вважає, що були істотно порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик для допиту свідків. Крім того, зазначив, що пояснення свідків не є належними доказами, оскільки вони не допитувались у судовому засіданні, та звернув увагу на відсутність на відеозаписі, наданому працівниками поліції, вказаних у протоколі свідків. Послався, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння та у який спосіб. Вказав, що він взагалі не керував транспортним засобом у стані  сп`яніння. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.
Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою винуватість у скоєному правопорушенні категорично заперечив, з обставинами, викладеними в протоколі, не погодився та просив провадження у справі щодо нього закрити.  

Проте, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №221036 від 20 вересня 2020 року, ОСОБА_1 20.09.2020 року, о 13 год. 08 хв., у  с. Пальчики, по вул. Шкільній, керував автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, поставити свій підпис у протоколі, а також отримати копію протоколу (а.с.2-3).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та в їх присутності, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та від підписання протоколу. Посвідчення водія для перевірки не надав (а.с.4, 5). 
На переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи. При цьому, дані свідки лише засвідчують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

  Вказане підтверджується переглянутим в апеляційному суді відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції останній відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Безпідставними є посилання апелянта з приводу відсутності на відеозаписі свідків при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, так як вказана обставина не впливає на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 та законність винесеної судом першої інстанції постанови.
Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що місцевий суд не допитав вищевказаних свідків, апеляційний суд оцінює критично, так як нормами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього дослідження в судовому засіданні пояснень свідків, для прийняття рішення достатньо дослідження їх письмових пояснень, що й було здійснено судом першої інстанції.

Доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
За змістом ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Так, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаним вимогам Закону і містить у собі всі необхідні дані, в тому числі суть адміністративного правопорушення та норму Закону, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення.
До того ж матеріали справи не містять будь-яких зауважень чи заперечень ОСОБА_1 на дії працівників поліції під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; із відповідними заявами він до компетентних органів не звертався.
Апеляційний суд звертає увагу, що законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП є обов`язковим відсторонення особи від керування транспортним засобом. Разом з тим,  невідсторонення від керування транспортним засобом не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з цим, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, з чим погоджується й апеляційний суд.

Отже, слід визнати, що доводи апелянта є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                                                    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний