П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 474/738/20	
Головуючий в 1 інстанції: Фасій В.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області рядового поліції другого батальйону другої роти Гервасьєва Богдана Юрійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області рядового поліції другого батальйону другої роти Гервасьєва Б. Ю. (далі – інспектор УПП), Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі – УПП в Одеській області) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07 жовтня 2020 року серії ЕАМ №3251660, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, у сумі 340 грн.
В обґрунтування позовних вимог, серед іншого, зазначив про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
Позивач стверджує про те, що ані він, ані власник транспортного засобу не вносили будь-яких змін до його конструктивних елементів. Транспортний засіб було придбано та ввезено на територію України вже із встановленими фарами на даху кабіни, оглянуто уповноваженими органами, зареєстровано та постановлено на облік. Висновок суб`єкта владних повноважень про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР) побудований на суб`єктивній думці, що не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.
До того ж, позивач надав інформацію з інтернет сайту ТОВ «УКРРОСТЕХНО», яке є офіційним дилером автомобілів марки MAN в Україні, що конструкцією автомобіля MAN модельного ряду TGX передбачені додаткові чотири світлові прилади, які встановлюються на даху кабіни.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд визнав протиправною та скасував спірну постанову про накладення адміністративного стягнення.
Судові витрати залишив за позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірна постанова не відповідає приписам статті 283 КУпАП, оскільки наданий, суб`єктом владних повноважень, відеозапис не може бути належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення у даній справі, оскільки не відображений технічний засіб, яким здійснений такий відеозапис.
Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суб`єктом владних повноважень не надано.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, УПП в Одеській області подало апеляційну скаргу.
У скарзі апелянт посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
У зв`язку з цим, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Так, апелянт наполягає на тому, що факт наявності на транспортному засобі додатково встановлених чотирьох фар ближнього світла підтверджується фотознімками наданих позивачем, а також відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.
Факт порушення позивачем вимог ПДР, на думку апелянта, свідчить аналіз вимог ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання. Такі вимоги, зокрема, забороняють встановлювати додаткові зовнішні світлові прилади.
Тому, навіть, якщо на транспортному засобі і було передбачено конструкцією додаткові світлові прилади, то дане переобладнання не відповідало нормам чинного законодавства України.

Є, на думку скаржника, недостовірними докази, що надані позивачем з інтернет сайту ТОВ «УКРРОСТЕХНО», про обладнання автомобіля MAN модельного ряду TGX додатковими світловими приладами, оскільки вони не відповідають ознакам належності та допустимості.

Також апелянт стверджує про те, що наданий відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського відображає обставини, описані в оскаржуваній постанові. На відеозаписі зафіксовано дату, час та місце правопорушення, особу позивача, що керувала транспортним засобом. Скаржник стверджує про те, що такий відеозапис є належним доказом та свідчить про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, але в судове засідання не з`явились, що надає суду апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення та зміни рішення суду першої інстанції.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про таке.
07 жовтня 2020 року інспектором УПП було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3251660, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, у сумі 340 грн.
Як вбачається з даної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним вимог п.31.4.3 «а» ПДР.
Так, 07 жовтня 2020 року о 20:44 год., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MAN моделі TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 з додатково встановленими на даху кабіни світловими приладами, які не призначені конструкцією автомобіля.

Аналіз судового рішення свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи таке.
Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п.31.4.3 «а» ПДР (Зовнішні світлові прилади) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У постанові від 06 червня 2018 року (справа № 203/1410/17, провадження №К/9901/34509/18) Верховний Суд дійшов висновку, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.
Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз фактичних обставин справи, свідчать про те, що позивач не заперечує проти того, що автомобіль, яким він керував був додатково обладнаний чотирма світловими приладами на даху кабіни.
Тобто, факт наявності додаткового обладнання на автомобілі не є спірним у даній справі.
Головним питанням є з`ясування обставин чи відбулося переобладнання автомобіля з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
На думку суду апеляційної інстанції, суб`єкт владних повноважень не спростував доводи позивача, що така конструкція автомобіля передбачена виробником транспортного засобу.
Тобто, від самого початку автомобіль марки MAN моделі TGX 18.440 мав додаткове обладнання у вигляді встановлення на даху кабіни додатково чотирьох фар.
Варто відзначити, що такі аргументи позивач заявляв у своїй позовній заяві, але суб`єкт владних повноважень не зазначив на противагу інших доводів.

Посилання апелянта на те, що такі світлові прилади порушують вимоги законодавства України не приймаються колегією суддів, оскільки вимоги ДСТУ 3649:2010, зокрема, забороняють встановлювати додаткові зовнішні світлові прилади.
Проте, скаржником не надано належних доказів того, що на автомобілі марки MAN моделі TGX 18.440, яким керував позивач, сторонньою особою, а не виробником встановлені додаткові зовнішні світлові прилади.

Переходячи до підстав зміни рішення суду першої інстанції, слід зазначити таке.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень не подано жодного належного доказу на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскаржувана постанова не може вважатися такою, що прийнята із дотриманням норм та принципів, встановлених КУпАП для розгляду та винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, беручи до уваги відсутність доказів щодо події адміністративного правопорушення, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення від 07 жовтня 2020 року серії ЕАМ №3251660 за ч.1 ст.121 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрито.

У зв`язку з цим, визнання судом першої інстанції спірної постанови протиправною не узгоджується з приписами п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Є також помилковою позиція суду першої інстанції щодо покладення судових витрат на позивача.

Так, відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за подачу позову сплатив судовий збір в сумі 420,40 грн., що підтверджується квитанцією №2043010056 від 30.11.2020 року (а.с.37).
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, шляхом скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, сплачений позивачем судовий збір за подання позову в сумі 420,40 грн. належить стягнути з Департаменту патрульної поліції, оскільки суб`єкт владних повноважень – Управління патрульної поліції в Одеській області, яке виступає відповідачем у справі, є його територіальним підрозділом.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції шляхом викладення його резолютивної частини в іншій редакції.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції – задовольнити частково.
Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2021 року – змінити, шляхом викладення його резолютивної частини в наступній редакції.
Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області рядового поліції другого батальйону другої роти Гервасьєва Богдана Юрійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07 жовтня 2020 року серії ЕАМ №3251660, а справу про адміністративне правопорушення – закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Л. В. Стас

                              суддя                                                             Л. П. Шеметенко