ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

22 червня 2021 року                                                                                      Справа № 903/67/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Блащук О.О. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Костючик Ганни Петрівни 
на рішення Господарського суду Волинської області від 29.03.2021р. 
(ухвалене у м.Луцьку, повний текст складено 29.03.2021р.)
у справі № 903/67/21 (суддя Кравчук А.М.)
за позовом заступника керівника Володимир-Волинської окружної прокуратури в особі Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради 
до відповідача Фізичної особи-підприємця Костючик Ганни Петрівни  
про стягнення 142 477 грн. 75 коп.  

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Володимир - Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради звернувся з позовом до фізичної особи - підприємця Костючик Ганни Петрівни про стягнення 142 477 грн 75 коп.
Обґрунтовуючи позовні вказує, що 01.02.2018 між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області та фізичною особою-підприємцем Костючик Ганною Петрівною було укладено договір №03 ВТ про  закупівлю товарів за державні кошти, за умовами якого ФОП Костючик Г.П. зобов`язалася у 2018 році поставити замовнику товар, зазначений в закупівлі "М`ясо (філе куряче, охолоджене — 12 000 кг)". Ціна договору становить 938 400 грн, з них: 635 600 грн за рахунок кошів загального фонду; 302 800 грн за рахунок коштів спеціального фонду. Ціна за одиницю товару: Філе куряче охолоджене — 78 грн 20 коп. за кг.  
В подальшому, між сторонами укладено ряд додаткових угод, якими вносились зміни щодо ціни товару та договору, внаслідок яких ціна на закупівлю філе зросла до 104 грн 08 коп/кг. 
Прокурор, посилаючись на нікчемність додаткових угод № 01 від 05.02.2018, № 02 від 01.03.2018, № 03 від 26.10.2018 до договору від 01.02.2018 № 03ВТ, вважає, що сплачені на їх підставі кошти є одержаними безпідставно, а тому просить стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 29 березня 2021 року у справі №903/67/21 позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Костючик Ганни Петрівни на користь Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області 142 477 грн 75 коп. сплачених бюджетних коштів. Здійснено розподіл судових витрат.
При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що додаткові угоди №01 від 05.02.2018, № 02 від 01.03.2018, № 03 від 26.10.2018 до договору укладені всупереч вимогам ч. 4   ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому є нікчемними, і не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Суд встановив, що внаслідок укладання таких додаткових угод позивач безпідставно переплатив відповідачу кошти в сумі 154  613 грн 44 коп., а тому дійшов висновку про стягнення безпідставно отриманих коштів в межах заявлених позовних вимог в сумі - 142  441 грн 75 коп. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулася Фізична особа-підприємець Костючик Ганна Петрівна, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 29.03.2021 у справі №903/67/21 та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує такі доводи. 
Прокурор звертаючись до суду із позовом, в порушення вимог ГПК України, не долучив до позовної заяви жодних первинних документів, які б підтверджували як поставку продукції так і оплату останньої на вказану суму, що в свою чергу в подальшому перешкоджало позивачу підтвердити належним чином обставину про переплату позивачем відповідачу 142 477 грн 75 коп. в наслідок укладення додаткових угод № 01 від 05.02.2018, № 02 від 01.03.2018, № 03 від 26.10.2018
Всупереч п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України до позовної заяви не доданий обґрунтований розрахунок ціни позову.
Суд за власного ініціативою долучив до матеріалів справи докази, які не були долучені прокурором до позову та копії вказаних документів навіть не направлялись відповідачу з відповіддю на відзив, а саме копій накладних з реєстром платіжних документів.
Відповідач не згідний з висновком суду про те, що ним не оспорювано суму оплати позивачем товару у розмірі 770 020 грн 15 коп., оскільки відповідач у відзиві вказав, що не визнає обставину переплати позивачем відповідачу 142 477 грн 75 коп. в наслідок укладення додаткових угод. 
Суд порушив принцип змагальності внаслідок постановлення ухвали суду про відмову у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Суперечливим є висновок суду першої інстанції про обставину нікчемності додаткових угод № 01 від 05.02.2018, № 02 від 01.03.2018, № 03 від 26.10.2018, які укладались до договору № 03ВТ від 01.02.2018.
В матеріалах справи наявні довідки Головного управління статистики Київської області, як докази наявності підстав для збільшення ціни договору № 03ВТ від 01.02.2018. В той же час, закон не встановлює обов`язку для виконавця надавати для замовника дві або більше довідок відповідних органів з різницею показників вартості товару.
За заведеного відповідач уважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від Володимир-Волинської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги – відмовити.
На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує на таке.
Копії накладних та реєстру платіжних відомостей скеровано до Господарського суду Волинської області разом із клопотанням за № 34/4- 307 вих-21 від 03.03.2021, а також суду надіслано підтвердження про скерування клопотання із додатками сторонам.
Обставини переплати підтверджуються листом Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області № 68/01-19 від 21.01.2021 у відповідь на лист Володимир-Волинської місцевої прокуратури № 34/4-63вих-21 від 18.01.2021.
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Аналогічне положення міститься у абз. 2 п. 11.1 Договору № 03ВТ від 01.02.2018.
Укладання додаткової угоди № 1 від 05.02.2018 про збільшення ціни за "філе куряче" з                 78 грн 20 коп./кг до 86 грн 02 коп./ кг або на 10% є безпідставним, оскільки за цей період коливання ціни за "філе куряче" на ринку відбулось в сторону зменшення.
Додаткова угода № 01 від 05.02.2018 до договору № 03 ВТ від 01.02.2018, а також додаткові угоди № 2 від 01.03.2018, № 3 від 26.10.2018 (оскільки останні укладались із врахуванням збільшення ціни на товар 05.02.2018, що суперечить положенням п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі") про закупівлю філе курячого охолодженого за державні кошти між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради та ФОП Костючик Г.П. укладені в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону, а тому відповідно до ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі", ч. 2 ст. 215 ЦК України такі додаткові угоди є нікчемними, отже є всі підстави вважати, що кошти, які отримані на підставі нікчемних угод, отримані безпідставно.
За таких обставин, прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що за наслідками проведених відкритих торгів на закупівлю системи публічних закупівель "Prozorro" UА-2017-12-30-000038-b, замовником яких є Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, предмет закупівлі – м`ясо (філе куряче, охолоджене – 12  000 кг), строк поставки від 29 січня до 31 грудня 2018 року було визначено переможцем Фізичну особу-підприємця Костючик Ганну Петрівну, пропозиція якої за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною на відповідність вимогам тендерної документації (протокол №06 від 19.01.2018; т. 1, а. с. 15-16).
01.02.2018 між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (замовник) та фізичною особою-підприємцем Костючик Ганною Петрівною (виконавець) було укладено Договір №03 ВТ про закупівлю товарів за державні кошти (далі - Договір №03 ВТ; т. 1, а. с. 24-26) за умовами договору виконавець зобов`язується у 2018 році поставити замовнику товар, зазначений в закупівлі "М`ясо (філе куряче, охолоджене - 12 000 кг)", ідентифікатор закупівлі: UA-2017-12-30-000038-b, а замовник - прийняти і оплатити такий товар згідно з умовами даного договору.
Відповідно до п. 1.2. Договору № 03 ВТ найменування та асортимент товару: ДК 021:2015 (CPV) 15110000-2 – м`ясо (філе куряче, охолоджене – 12 00 кг). Кількість товару: Філе куряче охолоджене — 12 000 кг.
Ціна договору становить 938 400 грн., з них: 635 600 грн за рахунок кошів загального фонду; 302 800 грн за рахунок коштів спеціального фонду (п. 3.1 Договору № 03 ВТ). 
Відповідно до п. 3.3.1 Договору № 03 ВТ ціна за одиницю товару: Філе куряче охолоджене - 78 грн 20 коп. за кг.
Згідно із п. 5.1. Договору № 03 ВТ строк (термін) поставки товару: лютий-грудень 2018 року.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності) і діє до 31.12.2018 та/або повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому договору (повного використання коштів, передбачених затвердженими кошторисами на відповідний рік) (п. 10.1 Договору № 03 ВТ).  
Згідно п. 11.1 Договору № 03 ВТ умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;
3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договору;
4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;
5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення ( без зміни кількості ( обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);
6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".
В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод (т. 1, а. с. 27, 30, 33, 36-39), якими вносились зміни в п. 3.1. (ціна договору) та п. 3.3. (ціна за одиницю товару) Договору № 03 ВТ:
- додатковою угодою № 01 від 05.02.2018 збільшено ціну за одиницю товару: філе куряче свіже чи охолоджене – 86 грн 02 коп./кг;
- додатковою угодою № 02 від 01.03.2018 збільшено ціну за одиницю товару: філе куряче свіже чи охолоджене – 94 грн 62 коп./кг;
- додатковою угодою № 03 від 26.10.2018 збільшено ціну за одиницю товару: філе куряче свіже чи охолоджене – 104 грн 08 коп./кг;
- додатковою угодою № 04 від 14.12.2018 зменшено кількість товару філе куряче охолоджене до 8 104, 690 кг та встановлено ціну договору - 843  572 грн 55 коп.;
- додатковою угодою № 05 від 26.12.2018 зменшено кількість товару філе куряче охолоджене до 8 104, 690 кг та встановлено ціну договору - 641  684 грн15 коп.;
- додатковою  угодою № 06 від 27.12.2018 встановлено ціну договору 770  020 грн 15 коп.;
- додатковою угодою № 07 від 11.03.2019 встановлено ціну договору – 770 020 грн. 15 коп. 
Прокурор вважаючи, що внаслідок укладення вказаних додаткових угод, які на його думку є нікчемними, Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області безпідставно сплатило 142 477 грн 75 коп. звернувся до суду з цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

В силу дії ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Як убачається із встановлених обставини у даній справі, спір в цій справі виник в зв`язку із виконанням Договору № 03 ВТ про закупівлю товарів за державні кошти, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. 
У відповідності до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Вище встановлено, що 01.02.2018 між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (замовник) та фізичною особою-підприємцем Костючик Ганною Петрівною (виконавець) було укладено Договір №03 ВТ про закупівлю товарів за державні кошти за умовами договору виконавець зобов`язується у 2018 році поставити замовнику товар, зазначений в закупівлі "М`ясо (філе куряче, охолоджене - 12 000 кг)", ідентифікатор закупівлі: UA-2017-12-30-000038-b, а замовник - прийняти і оплатити такий товар згідно з умовами даного договору.
Статтею 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (тут і надалі – в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.
Враховуючи, що вартість предмета закупівлі за Договором перевищує 200 000 грн, тому до спірних правовідносин застосовується положення Закону України "Про публічні закупівлі".
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" публічною закупівлею є придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та  Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України   господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Згідно договору № 03 ВТ від 01.02.2018 сторонами досягнуто згоди по всіх його істотних умовах.
Частиною 5 ст. 180 Господарського кодексу України   передбачено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін, у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. ч. 1, 2                    ст. 632 ЦК України).
У наведеному приписі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору, встановленої  статтею 629 ЦК України.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.06.2018 у справі №904/8354/16 в умовах ринкової економіки ціна в договорі визначається попитом і пропозицією, конкуренцією та іншими економічними чинниками, тому при укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо.
Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.
Пунктом 2 частини 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Така підстава для внесення змін до Договору № 03 ВТ міститься в пп. 2 п. 11 Договору № 03 ВТ від 01.02.2018.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 30.01.2018 у справі № 916/1491/17 з аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" слідує те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, різновидом яких є тендерні закупівлі, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Відтак, якщо спеціальною нормою права (частиною 4 статті 36 Закону) заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного переліку таких змін, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого частиною 4 статті 36 Закону, означатиме нікчемність таких змін до договору відповідно до частини 1 статті З7 Закону.
Згідно роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю визначено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.
Таким чином, сторони у випадку коливання ціни на ринку наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Тобто, кожного разу сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару не більше ніж на 10%, з урахуванням попередніх змін. Однак, у випадку коливання цін, тобто з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 16.04.2019 у справі №915/346/18, від 15.03.2018 у справі №910/4474/17, від 25.06.2019 у справі №913/308/18.
Із вище встановлених обставин справи убачається, що 01.02.2018 між Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області та фізичною особою-підприємцем Костючик Ганною Петрівною було укладено Договір №03 ВТ із ціною за одиницю товару 78 грн 20 коп./кг, а вже 05.02.2018 додатковою угодою № 1 сторони збільшили ціну товару до 86 грн 02 коп./кг, 01.03.2018 до 94 грн 62 коп./кг і 26.10.2018 сторонами збільшено ціну за одиницю товару до 104 грн 08 коп./кг.
В той же час, для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.
Згідно з роз`ясненням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач звертаючись до замовника посилалася на зміну кон`юнктури ринку в сторону збільшення ціни, а на підтвердження підвищення збільшення ціни товару відповідачем надані довідки Головного управління статистики у Київській області №12-20/269 від 05.02.2018, №12-20/412 від 23.02.2018, №072-08/450-18 від 25.10.2018 (т. 1, а. с. 28-29, 31-32, 34-35).
Однак, суд бере до уваги, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
Проаналізувавши вищевказані довідки Головного управління статистики у Київській області №12-20/269 від 05.02.2018, №12-20/412 від 23.02.2018, №072-08/450-18 від 25.10.2018, суд констатує, що вони не підтверджують коливання ціни на товар, оскільки лише констатують ціни станом на відповідні місяці.
Таким чином, самі по собі дані, викладені в довідках Головного управління статистики у Київській області №12-20/269 від 05.02.2018, №12-20/412 від 23.02.2018, №072-08/450-18, не можуть підтверджувати наявність/відсутність коливання ціни станом на 05.02.2018, 01.03.2018, 26.10.2018 (дати укладання додаткових угод №№1,2,3).
Подібний правовий висновок викладений в Верховним Судом в постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18.
Окрім того, суд першої інстанції правильно вказав, що інформація про ціни на філе за грудень 2017 року, які зазначені в листі Головного управління статистики у Київській області від 05.02.2018 №12-20/269 та надані до клопотання про збільшення ціни, була відома на момент подання тендерних пропозицій.
При цьому в таких листах наявне застереження, що наведені середні ціни призначені лише для розрахунків індексів споживчих цін і не можуть використовуватись для інших цілей, зокрема, не можуть бути підставою для оцінки тендерних пропозицій визначення переможців під час проведення торгів згідно з процедурами, встановленими Законом України "Про публічні закупівлі".
Також, як убачається із листа Головного управління статистики у Волинській області (т. 1, а. с. 43) за період з проведення торгів та до укладення додаткової угоди №1 коливання цін відбулось в сторону зменшення. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач посилалася на те, що зміна ціни товару була наслідком покращення якості такого товару, однак, у відповідних заявах про зміну ціни на 10% відповідач, як зазначено вище, посилалася лише на зміну кон`юнктури ринку в сторону збільшення ціни.
Тому, суд критично оцінює доводи відповідача про поліпшення якості товару.
Апеляційний господарський суд звертає увагу, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та  статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".
При цьому, будучи ініціатором внесенням змін у Договір № 03 ВТ, ФОП Костючик Г.П. не дотрималась тендерної пропозиції не змінювати ціну протягом 90 днів з дня розкриття пропозиції (т. 1, а. с. 116-117).
Враховуючи викладене, відповідачем не доведено наявність підстав для внесення змін до Договору №03 ВТ в частині збільшення ціни товару та ціни Договору.
Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що зміна такої істотної умови Договору № НОМЕР_1 , як ціни, було зроблено всупереч приписам п. 2 ч. 4  ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".
Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,  п`ятою  та  шостою статті 203  цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
Статтею 236 ЦК України унормовано, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно ч. 1  ст. 216 ЦК України  недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
За приписами ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі, зокрема, його укладення з порушенням вимог ч. 4  ст. 36 цього Закону.
Як зазначено вище, додаткові угоди № 01 від 05.02.2018, № 02 від 01.03.2018, № 03 від 26.10.2018 до Договору № 03 ВТ були укладені всупереч вимогам ч. 4  ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому такі правочини є нікчемними, і відповідно, не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу Закону.
Висновок щодо нікчемності додаткових угод викладений в аналогічній справі у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04.06.2019 № 916/3156/17.
Доводи скаржника, що сам Договір № НОМЕР_1 є нікчемним, а не додаткові угоди до нього, є помилковими та не ґрунтуються на нормах законодавства, оскільки є окремими правочинами, які укладені з метою зміни умов основного правочину - Договору № 03 ВТ.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами  глави 83 ЦК України.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 1212 ЦК України  положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно накладних відповідачем здійснено поставку курячого філе в кількості 7  869,651 кг на суму 770 020 грн 15 коп., зокрема 26 накладних по 45 кг на суму 121  773 грн 60 коп., 25 накладних по 30 кг на суму 78 060 грн, 5 накладних по 75 кг на суму 39 030 грн, 1 накладна на 78, 0515 кг на 8 123 грн 60 коп., 7 накладних по 60 кг на суму                43 713 грн 60 коп., 3 накладних по 15 кг на суму 4 683 грн 60 коп., 3 накладних по 90 кг на суму  28 101 грн 60 коп., 1 накладна на 105 кг на суму 10 928 грн 40 коп., 2 накладних по 29 кг на суму        5 487 грн 96 коп., 4 накладних по 28 кг на суму 10 597 грн 44 коп., 1 накладна на 58 кг на суму            5 487 грн 96 коп., 8 накладних по 42 кг на суму 31 792 грн 32 коп., 6 накладних по 75 кг на суму  42 579 грн, 8 накладних по 15 кг на суму 11 354 грн 40 коп., 6 накладних по 30 кг на суму                   17 031 грн 60 коп., 2 накладні по 56 кг на суму 10 597 грн 44 коп., 9 накладних по 45 кг на суму         38 321 грн 10 коп., 6 накладних по 90 кг на суму 51 094 грн 80 коп., 2 накладних по 98 кг на суму 18 545 грн 52 коп., 3 накладних по 105 кг на суму 29 805 грн 30 коп., 3 накладних  по 120 кг на суму 34 063 грн 20 коп., 1 накладна на 35 кг на суму 3 311 грн 70 коп., 7 накладних по 60 кг на суму 39 740 грн 40 коп., 3 накладні по 84 кг на суму 23 884 грн 24 коп., 1 накладна на 126 кг на суму 11 922 грн 12 коп., 2 накладні по 52,4 кг на суму 9 014 грн 90 коп., 1 накладна на 53,3 кг на суму 4 584 грн 87 коп., 1 накладна на 79,3кг на суму 6 821 грн 39 коп., 1 накладна на 77, 8 кг на суму 6 692 грн 36 коп., 1 накладна на 91,4 кг на суму 7 862 грн 23 коп., 1 накладна на 77,1 кг на суму 6 632 грн 14 коп., 1 накладна на 34,6 кг на суму 2 976 грн 29 коп., 1 накладна на 63,3 кг на суму 5 445 грн 07 коп. (т. 1, а. с. 134-217).
Надаючи оцінку доводам відповідача про не долучення вказаних доказів прокурором до позовної заяви суд зазначає таке.
Нормою ч. 2 ст. 164 ГПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
За приписами ч. ч. 1, 2, 8, 9 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Як убачається із ухвали Господарського суду Волинської області від 04.02.2021 у справі № 903/67/21 суд, серед іншого, ухвалив: запропонувати прокурору, позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь, протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання прокурору та позивачу; письмові докази подати відповідно до вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України (п. п. 6, 7; т. 1, а. с. 69-70).  
Частиною 10 статті 80 ГПК України передбачено, що докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Подаючи копії накладних суду першої інстанції, прокурор подав відповідне клопотання, в якому зазначив, що відзив на позов отриманий 26.02.2021, а тому не було можливості надати копії накладних та платіжних документів (т. 1, а. с. 132-220).
Тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушень норм процесуального права при долученні вказаних вище доказів та надання їм оцінки.
Одночасно суд бере до уваги, що поставка відповідачем 7 434,8 кг товару, за котрий Управлінням освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області були сплачені ОСОБА_1 в сумі 770 020 грн 15 коп., підтверджується листом Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області № 68/01-19 від 21.01.2021.
Також, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що відповідач не заперечувала поставку на суму 770 020 грн 15 коп., а лише не погоджувалася, що із вказаної суми Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області переплатило кошти в сумі 142 477 грн. 75 коп.
Враховуючи викладене, суд констатує, що позивач розрахувався в повному обсязі у сумі 770  020 грн 15 коп.
Однак, беручи до уваги первісну ціну товару (без врахування змін згідно додаткових угод №№ 01, 02, 03) та тендерною пропозицією ФОП Костючик Г.П. вартість поставленого товару становить 615  406 грн 71 коп. (7  869,651х78 грн 20 коп.), що свідчить про безпідставну переплату в сумі 154  613 грн 44 коп., а відповідачем такі кошти були отримані за відсутності відповідної підстави.
Тому, враховуючи обставини безпідставного отримання від Управління освіти виконавчого комітету Нововолинської міської ради грошових кошти в сумі 154 613 грн 44 коп. за нікчемними додатковими угодами № 01 від 05.02.2018, № 02 від 01.03.2018, № 03 від 26.10.2018, позовні вимоги є обґрунтованими.
При цьому судом зазначається, що прокурор при зверненні до суду визначив суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 142  441 грн 75 коп., що є меншою за встановленою судом вище, а тому до стягнення підлягають кошти в межах заявлених позовних вимог. 
Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України, а також те, що відповідач в апеляційній скарзі не наводить доводів щодо незгоди з рішенням в частині висновків суду про наявність підстав для звернення прокурора до суду, суд апеляційної інстанції не переглядає рішення Господарського суду Волинської області від 29.03.2021 у справі №903/67/21 в цій частині.
Щодо посилання скаржника на порушення судом принципу змагальності внаслідок постановлення ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає таке.
Відповідачем було скеровано до суду першої інстанції відзив до якого долучена заява із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (т. 1, а. с. 111-112).
В обґрунтування такої заяви відповідач посилалася на те, що відповідно до п.3 ч. 4                 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", в редакції яка діяла на момент укладення договору, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що відбулось покращення предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. У судовому засіданні потрібно підтвердити обставину покращення предмета закупівлі. Відповідач, бажаючи підтвердити вказану обставину справи долучив до відзиву на позов заяву свідка ОСОБА_2 . Вважає, що свідок може надати правдиві свідчення щодо якості предмета закупівлі брикетів філе курячого та про зауваження посадових осіб позивача щодо якості предмета закупівлі.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.03.2021 у справі № 903/67/21 було відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Костючик Ганни Петрівни про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про витребування доказів відмовити (т. 1, а. с. 223-225).
Згідно з частинами 1, 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За приписами частин 1-3 статті 12 ГПК України  господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Пунктами 1, 2 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналіз приписів частин 1, 3, 4 статті 12, частин 1, 2 статті 247 ГПК України дозволяє дійти висновку, що спрощене позовне провадження, як одна із форм господарського судочинства, призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, тоді як у загальному позовному провадженні розглядаються справи, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному провадженні. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені частиною 3 статті 247 ГПК України.
Законодавцем у частині 1 статті 247 ГПК України визначено норму прямої дії щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження малозначних справ, до яких віднесено справи за наявності у них ознак, визначених частиною 5 статті 12 цього Кодексу, тоді як інші справи, віднесені до юрисдикції господарського суду та відсутні в переліку частини 4 статті 247 ГПК України, можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження за клопотанням позивача, що подається до суду в письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній (частина 1 статті 249 ГПК України). Таке клопотання позивача розглядається судом, а результат його розгляду викладається ухвалі суду про відкриття провадження у справі (частини 1, 2 статті 250 ГПК України).
Частиною 4 статті 250 ГПК України на господарський суд покладено обов`язок щодо розгляду заяви (клопотання) відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та прийняття рішення про залишення без задоволення такої заяви (клопотання) або рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відмовляючи в задоволенні зазначеної заяви відповідача судом було взято до уваги відповідні норми процесуального законодавства,  ураховано, що предметом позову є стягнення суми, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також взято до уваги підстави виникнення спору у справі та категорію і складність справи, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Окрім того, як зазначено вище, підставою для укладання додаткових угод № 01 від 05.02.2018, № 02 від 01.03.2018, № 03 від 26.10.2018 до Договору від 01.02.2018 № 03ВТ відповідачем зазначалася зміна кон`юнктури ринку, а не покращення якості товару.
Поруч з вказаним, відповідач не була позбавлена можливості подання доказів суду першої інстанції у встановленому ГПК України порядку. 
Відповідно до  ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не підтверджуються встановленими обставинами справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Волинської області від 29.03.2021 у справі №903/67/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Костючик Ганни Петрівни - без задоволення.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Костючик Ганни Петрівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 29.03.2021 у справі №903/67/21- без змін.
2. Справу № 903/67/21 надіслати Господарському суду Волинської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий  суддя                                                                      Петухов М.Г. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.