ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2021 р.                                                                     Справа №914/2423/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                                         Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                                                 Галушко Н.А.
                                                                                                      Орищин Г.В.
секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю “Львівський завод фрезерних верстатів”, б/н від 11.01.2021 (вх. №01-05/141/21 від 12.01.2021),
на рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 (повне рішення складено 17.12.2020)
у справі №914/2423/20 (суддя Яворський Б.І.)
за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю “Львівський завод фрезерних верстатів”, м. Львів,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромкомплект”, м. Львів,
про    стягнення 184 291,20 грн. заборгованості,

За участю представників від:
позивача: не з`явився;
відповідача: Потопальський Б.М. - представник (адвокат);

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом  про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромкомплект” 131 314,03 грн. заборгованості за договором оренди майна від 30.06.2007. 
Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором по сплаті орендної плати за період з березня по червень 2017 року. Оскільки додаткову угоду №2 від 28.02.2017 до договору оренди майна від 30.06.2007 про внесення змін в частині збільшення розміру орендної плати відповідач не підписав, вказана заборгованість визначена позивачем з урахуванням звичайних ринкових цін за оренду аналогічних об`єктів нерухомості.
03.11.2020 позивач подав до Господарського суду Львівської області заяву про збільшення позовних вимог, у якій інформував суд, що ним замовлено проведення оціночно-будівельної експертизи, за результатами якої встановлено ринковий розмір орендної плати. З огляду на вказане та з урахуванням здійсненної відповідачем оплати орендних платежів за період з березня по червень 2017 на суму 20 476,80 грн., позивач просив стягнути з відповідача 184 291,20 грн. заборгованості з орендної плати
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 у справі №914/2423/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд  виходив з того, що оскільки сторони не досягли взаємної згоди щодо суми збільшення розміру орендної плати, а позивач не навів виняткових випадків, з якими законодавець пов`язує можливість примусу сторони договору до внесення таких змін, позовні вимог є безпідставними та необгрунтованими.
Не погодившись з вказаним рішенням  суду першої інстанції, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 у справі №914/2423/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, позивач зазначає, що додатковою угодою №1 від 30.01.2015 до договору оренди майна  сторони погодили розмір орендної плати (5  119, 20 грн. за місяць) лише на 3 місяці ( з 02.02.2015  до 02.05.2015). Оскільки  між сторонами не було укладено додаткової угоди щодо погодження розміру орендної плати на наступні періоди, сторони погоджували ціну договору щомісячно шляхом виставлення позивачем рахунків та їх оплати відповідачем. Однак, зважаючи на те, що обумовлена сторонами орендна плата нижча від ринкової ціни на оренду аналогічних об`єктів нерухомості, починаючи з 24.02.2017 позивач почав вимагати у відповідача сплати орендної плати в розмірі  40  953,60 грн.  з ПДВ.
Оскільки розмір орендної плати сторонами не був погоджений, з врахуванням положень ч.4 ст. 632 ЦК України та визначеного експертом ринкового розміру орендної плати станом на березень 2017 року ( 51  192 грн. за місяць), позивач вважає, що загальний ринковий розмір орендної плати за період з березня 2017 року по червень 2017 року складає 204  768 грн. Відтак, з врахуванням здійсненної відповідачем оплати орендних платежів за період з березня по червень 2017 року на суму 20 476,80 грн., позивач просить стягнути з відповідача 184 291,20 грн. заборгованості з орендної плати.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 у справі №914/2423/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/2423/20 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю “Львівський завод фрезерних верстатів” на рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 у справі №914/2423/20  залишено без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 відкрито   апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю “Львівський завод фрезерних верстатів” на рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 у справі №914/2423/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 15.03.2021.
Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №78 від 15.03.2021 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю суддів-членів колегії Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д. було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду для розгляду справи №914/2423/20.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 до складу колегії замість суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д. введено суддів – членів колегії Галушко Н.А. та Орищин Г.В. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 на клопотання апелянта розгляд апеляційної скарги відкладено на 12.04.2021.
В судовому засіданні 12.04.2021 за згодою представників сторін оголошено перерву до 14.04.2021.
В судове засідання 14.04.2021 прибув представник відповідача.
Позивач участі  уповноваженого представника  в судовому засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.
Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.
З огляду на наведене, оскільки участь сторін в судовому засіданні судом не визнавалась обов`язковою, а представник позивача надав свої пояснення по суті спору та вимог апеляційної скарги в судовому засіданні 12.04.2021, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.
В судовому засіданні представник відповідача просив рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 у справі №914/2423/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Львівський завод фрезерних верстатів», правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю “Львівський завод фрезерних верстатів”,( далі – орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромкомплект» ( далі - орендар) укладено договір оренди майна ( далі - Договір).
Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець передає орендареві в тимчасове платне користування площадку з твердим покриттям загальною площею 3000,0 кв.м., що знаходиться довкола деревообробного цеху (пилорами), за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 149.
Відповідно до п.1.2 Договору орендоване майно надається орендареві для здійснення його статутної діяльності.
За користування орендованим майном орендар сплачує орендодавцю орендну плату. Щомісячний розмір орендної плати за користування орендованим майном встановлюється сторонами у розмірі 1 620,00 грн., у т.ч. ПДВ 270,00 грн., виходячи з розрахунку 0,54 грн. за один м.кв. орендованого майна. Розмір орендної плати підлягає індексації у випадках, передбачених п.3.5 даного договору. Орендна плата сплачується орендарем щомісяця до 10-го числа місяця, що слідує за розрахунковим (п.п,3.1, 3.2 та 3.4 Договору).
30.06.2007 сторонами підписано протокол узгодження розміру орендної плати та акт приймання-передачі майна за Договором.
Відповідно до п. 3.5 Договору на вимогу орендодавця розмір орендної плати підлягає зміні у випадках: зміни вартості майна, переданого в оренду; зміни законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати; збільшення витрат на утримання орендованого майна (зміна ставки земельного податку, зростання тарифів на комунальні послуги та ін.). Про зміну розміру орендної плати, що здійснюється на підставі цього договору орендодавець зобов`язаний письмово повідомити орендаря не пізніше як за 10 днів до запровадження нового розміру орендної плати.
Відповідно до п.6.1 Договору його дія припиняється: із закінченням строку на який його укладено; достроково за згодою сторін; достроково за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, передбачених чинним законодавством України.
Орендар у випадку припинення цього договору зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване майно згідно з актом приймання-передачі протягом п`яти днів з дня припинення цього договору у стані, не гіршому, ніж на момент отримання, з урахуванням нормального фізичного зносу (п.2.3 Договору).
Усі зміни та доповнення до цього договору укладаються у письмовій формі, підписуються та скріплюються печатками сторін. Належно оформлені зміни та доповнення до договору становлять невід`ємну частину його частину (6.2 Договору).
Пунктом 7.1 Договору визначено, що цей договір укладений строком на два роки, і діє з 01 липня 2007 року до 30 червня 2009 року.
30.06.2009 сторонами підписано договір про поновлення на новий термін дії договору оренди майна від 30.06.200 - з 01.07.2009 по 30.06.2011, та установлено, що у разі відсутності протягом одного місяця до дня закінчення строку дії договору оренди пропозицій хоча б однієї із сторін про його припинення або внесення до нього змін, дія договору оренди продовжується на визначених ним умовах на новий строк, і так кожного разу.
30.01.2015 між сторонами укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору з додатком №1 (протокол узгодження розміру орендної плати), якою сторони пункт 1.1 та 3.1 Договору викладено у наступній редакції: «орендодавець передає орендареві в тимчасове платне користування площадку з твердим покриттям, загальною площею 4 266,0 кв.м., що знаходиться довкола деревообробного цеху (пилорами), за адресою: м.Львів, вул. Зелена, 149. За користування орендованим майном орендар сплачує орендодавцю орендну плату. Щомісячний розмір орендної плати протягом перших трьох місяців користування майном (кварталу) встановлюється сторонами у розмірі 5 119,20 грн., у т.ч. ПДВ 853,20 грн., виходячи з розрахунку 1,20 грн. за один кв.м орендованого майна». Новий розмір орендної плати застосовується з 02 лютого 2015 року. У всьому іншому, що не передбачено цією додатковою угодою, сторони керуються умовами договору від 30.06.2007, зі змінами, внесеними договором від 30.06.2009.
02.02.2015 сторонами підписано акт приймання-передачі майна за вказаною додатковою угодою (додаток №2).
Листом вих.№109  від 24.02.2017 орендодавець повідомив орендаря про те, що з 10.03.2017 буде збільшена вартість оренди площадки з твердим покриттям за додатковою угодою №1 від 30.01.2015 до 9,60 грн. за один кв.м з ПДВ. Загальна сума місячної орендної плати становитиме 40 953,60 грн. з ПДВ, а 17.03.2017 на адресу відповідача листом №155 скеровано на підписання два примірники додаткової угоди №2 від 28.02.2017 про внесення змін до договору оренди майна від 30.06.2007.
27.03.2017 відповідач скерував на адресу позивача відповідь на наведені листи, у якій, посилаючись на витяг відділу Держгеокадастру у м. Львові «Про нормативну грошову оцінку земельної ділянки» запропонував ціну орендної плати за 1 кв.м. у розмірі 2,40 грн. і загальну суму місячної орендної плати – 10 238,40 грн. та надіслав протокол узгодження розміру орендної плати як додаток №2 до додаткової угоди №1 від 30.01.2015 до договору оренди майна від 30.06.2007. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що вказаний протокол у товариства відсутній. Представник позивача пояснив, що вказаний протокол у позивача також відсутній. 
23.05.2017 позивач листом №265 повідомив відповідача про припинення дії договору оренди майна з 01.07.2017 та необхідність повернення орендованого майна на умовах п.2.3 Договору.
03.07.2017 за актом прийому-передачі відповідачем повернуто орендоване майно.
14.07.2017 та 09.10.2019 позивач надіслав відповідачу претензії про сплату заборгованості за період з березня по червень 2017 року в сумі 131  314,03 грн., які залишені без задоволення.
Вказані обставини слугували підставою для звернення Товариства з додатковою відповідальністю “Львівський завод фрезерних верстатів” до суду з позовом у даній справі.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 1  ст. 11 ЦК України).
Згідно  ст. 174 ГК України  однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.
Відповідно до  ст. 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні  договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Згідно ч. 1  ст. 626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 Цивільного кодексу України  встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1  ст. 628 ЦК України).
Згідно із  статтею 638 ЦК України  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно  зі ст.759 ЦК України  за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
За приписами  ст.284 ГК України  істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.
Частиною 1  ст. 286 ГК України  визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Як зазначалось вище, додатковою угодою №1 про внесення змін до договору оренди майна від 30.06.2007 з додатком №1 сторони збільшили площу орендованого майна та щомісячний розмір орендної плати протягом перших трьох місяців користування майном (кварталу) у розмірі 5 119,20 грн., у т.ч. ПДВ 853,20 грн., виходячи з розрахунку 1,20 грн. за один кв.м орендованого майна, тобто такий розмір орендної плати було визначено лише у період з 02.02.2015 по 02.05.2015.
Враховуючи умови п.5.3 договору, позивач  листом від 24.02.2017 повідомив відповідача про збільшення з 10.03.2017 вартості оренди майна до 40 953,60 грн. з ПДВ за місяць ( з розрахунку 9,60 грн. за один кв. м.) та скерував на адресу відповідача два примірники додаткової угоди №2 від 28.02.2017 про внесення змін до договору оренди майна від 30.06.2007.
Відповідач відмовився підписати додаткову угоду в запропонованій позивачем редакції, натомість запропонував на погодження ціну 2,40 грн. за один кв.м. та скерував позивачу протокол узгодження розміру орендної плати.
Як зазначають сторони, відповідачем щомісячно сплачувалась орендна в плата в розмірі, визначеному додатковою угодою №1 про внесення змін до договору оренди майна від 30.06.2007.
Звертаючись з позовом у даній справі про стягнення з відповідача  заборгованості з орендної плати за період з березня 2017 року по червень 2017 року, позивач визначив розмір орендної плати - 51  192 грн. за місяць ( з врахуванням визначеного експертом ринкового розміру орендної плати станом на березень 2017 року).
Статтею 188 ГК України  встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Одностороння відмова від  зобов`язання  або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено  договором  або законом (ст.525 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 1  ст. 652 ЦК України  уразі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
За положеннями  статті 654 ЦК України  зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Пунктом 6.2. Договору сторони погодили, що усі зміни та доповнення до цього договору укладаються у письмовій формі, підписуються та скріплюються печатками сторін. Належно оформлені зміни та доповнення до договору становлять невід`ємну частину його частину.
Оскільки сторони не досягли взаємної згоди щодо суми збільшення розміру орендної плати, доказів внесення змін до Договору у передбаченому  законом порядку матеріали справи не містять, відповідачем сплачено орендну плату за спірний період в розмірі, визначеному додатковою угодою №1 про внесення змін до договору оренди майна від 30.06.2007, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Враховуючи все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі  прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції  покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2020 у справі №914/2423/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю “Львівський завод фрезерних верстатів” – без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
3. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий   суддя                                                                      Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                          Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Орищин Г.В.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.04.2021