Ухвала
 
21 травня 2021 року
місто Київ
 
справа № 303/2476/20
провадження № 61-6430ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про надання дозволу на виїзд дітей за кордон,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_2 у травні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про надання дозволу для тимчасового виїзду за кордон, за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 у її супроводі терміном на один рік.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року позов задоволено.
Надано дозвіл для тимчасового виїзду за кордон, а саме до Чеської Республіки неповнолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 у супроводі матері - ОСОБА_2 . Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року змінено, зазначено у резолютивній частині про надання дозволу для тимчасового виїзду за кордон терміном на один рік. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 12 квітня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.
Від заявника у травні 2021 року надійшли документи на усунення недоліків касаційної скарги, подано докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права;
- судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) та постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 643/1090/17 (провадження 
№ 61-28548св18). Відповідно до зазначених висновків у такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди; також зазначено, що сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки; надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та ненадання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка наведена у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 01 березня 2021 року, повний текст якого складено 09 березня 2021 року та отримано заявником 15 березня 2021 року.
На підтвердження усунення недоліків заявником додатково надано оригінал конверту Закарпатського апеляційного суду, направленого простим поштовим відправленням на адресу ОСОБА_1 , на якому міститься відбиток штампу поштового відділення м. Ужгорода - 19 березня 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини другої наведеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Отже, аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів, додаткових матеріалів та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.
ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
V. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ (ДІЇ) РІШЕННЯ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання (дію) рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року.
Клопотання обґрунтовувалося тим, що оскаржувані рішення підлягають виконанню шляхом фактичного виїзду дітей за межі України, що унеможливить реалізацію рішення Верховного Суду, ухваленого у цій справі, у випадку скасування судових рішень.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Верховний Суд врахував, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року, зміненим постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, надано дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 терміном на один рік.
За наведених обставин, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет позову, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, Верховний Суд зробив висновок, що заявником достатньо обґрунтовано наявність ризиків, за умови яких існує вірогідність утруднення виконання рішення суду касаційної інстанції, у випадку скасування оскаржуваних рішень та повернення неповнолітніх дітей на територію України, тому Суд вважає необхідним зупинити дію рішення судів першої та апеляційної інстанцій до закінчення касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 303/2476/20 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про надання дозволу на виїзд дітей за кордон.
Зупинити дію рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко