Ухвала
Іменем України
08 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 309/2017/20
провадження № 61-5422ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування рішення сільської ради,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області), відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - відділ у Хустському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області), Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування рішення сільської ради.
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 12 січня 
2021 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 
до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, відділу у Хустському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, Кошелівської сільської ради про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування рішення Кошелівської сільської ради закрито та призначено до судового розгляду по суті.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та виклику в судове засідання свідків відмовлено.
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за звернення до суду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, оскільки ОСОБА_1 не навів того, які обставини зможе підтвердити витребуваний доказ, або аргументи, які він може спростувати, тому клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню. Вирішуючи клопотання позивача про виклик свідків, суд виходив з того, що позивачем у своєму клопотанні не зазначено місце їх проживання (перебування) або місце роботи, а також обставини, які вони можуть підтвердити.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2021 року повернуто особі, яка її подала.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Також до касаційної скарги додано заяву про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Заява мотивована тим, що заявник не має доходів, що підтверджується довідкою Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області від 01 березня 2021 року, відповідно до якої згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за 4 квартал 2020 року інформація про доходи відсутня. 
Вирішуючи питання щодо заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, суд виходить з наступного.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Ураховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку, що наявні підстави для звільнення  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд його касаційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, відділу у Хустському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування рішення сільської ради.
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 12 січня 
2021 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 
до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, відділу у Хустському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, Кошелівської сільської ради про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування рішення Кошелівської сільської ради закрито та призначено 
до судового розгляду по суті. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 
про витребування доказів та виклику в судове засідання свідків відмовлено. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати збору за звернення до суду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2021 року повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Частина перша статті 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду. 
Згідно з частиною другою статті 353 ЦПК заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Встановивши, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2021 року про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених пунктом 4 частиною п`ятою статті 357 ЦПК України підстав для повернення апеляційної скарги заявникові.
Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні, тому право заявника на доступ до правосуддя судом апеляційної інстанції порушено не було.
Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 638/16213/16 (провадження № 61-3297ск21) 
та від 26 березня 2021 року у справі № 2-787/10 (провадження 
№ 61-3927ск21).
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами 
і метою, яка має бути досягнута. 
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 
2010 року). 
Аналогічний висновок міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання та розгляд його касаційної скарги.
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування рішення сільської ради, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2021 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв