УХВАЛА

09 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/5449/20
адміністративне провадження № К/9901/18398/21

Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1    
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року 
у справі №380/5449/20 за позовом ОСОБА_1   до  Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення комісії з атестації прокурорів, наказу про звільнення з посади прокурора, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1    звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Першої кадрової комісії від 10.04.2020 року № 320 про неуспішне проходження позивачем іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички;
- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Львівської області № 899к від 18.06.2020 року про звільнення ОСОБА_1    з посади заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Львівської області;
- поновити ОСОБА_1   з 19.06.2020 року на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Львівської області та в органах прокуратури або на рівнозначній посаді прокурора в регіональній (обласній) прокуратурі Львівської області;
- стягнути з прокуратури Львівської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.06.2020 року включно по день ухвалення судового рішення;
- рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі місячної заробітної плати допустити до негайного виконання.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано  рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №320  від 10 квітня  2020 року.
Визнано протиправним та скасовано наказ  прокурора Львівської області  №899 к від 18.06.2020 року про звільнення ОСОБА_1 .
Поновлено  ОСОБА_1  на посаді заступника начальника відділу  нагляду за  додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру Львівської обласної прокуратури з  20.06.2020 року.
Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1    середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 166 323,77 (сто шістдесят шість тисяч триста двадцять три грн. 77 коп) грн.
Рішення в частині стягнення за один місяць у розмірі 30465,26 (тридцять тисяч чотириста шістдесят п`ять грн. 26 коп)  грн. та  поновлення на  роботі  допущено до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 12 листопада 2020 року  у справі № 380/5449/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою у позові ОСОБА_1    - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що вона   містить посилання на пункт  1 частини 4  статті 328 КАС України  як на підставу касаційного оскарження, а саме - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обгрунтування вказаної підстави скаржником зазначається, що судом апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №580/2357/20, зокрема, щодо застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо втручання у «приватне життя».
Однак, посилання скаржника на вищевказану норму є безпідставним, оскільки стаття 8 Конвенції є загальною нормою. Скаржником не зазначено, чому, на його думку, судом апеляційної інстанції невірно застосована зазначена норма, враховуючи, що в оскаржуваній постанові судом обґрунтована пропорційність та легітимність втручання у «приватне життя» в аспекті умов проходження публічної служби (професійної діяльності), а також який саме висновок Верховного Суду щодо застосування норми права не врахований судом апеляційної інстанції.
А тому, суд не може вважати обґрунтованим та викладеним дане посилання позивача на пункт 1 частини 4  статті 328 КАС України  як підставу касаційного оскарження.
Отже наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди позивача із оскаржуваним судовим рішенням та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
З урахуванням змін до    КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі №380/5449/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення комісії з атестації прокурорів, наказу про звільнення з посади прокурора, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                   В. Е. Мацедонська