Дата документу 19.04.2021 Справа № 335/692/21

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/692/21	Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В.	
Пр. № 22-ц/807/1384/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С. 
суддів                                        Кухаря С.В., Маловічко С.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2021 року про передачу цивільної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Верховного Суду, Президента України, Конституційного Суду України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому був уточнений, в якому просила: - стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України, на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2301527,72 грн.; - стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України, на її користь моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_2 (а.с. 15).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2021 року (а.с. 42) позовну заяву ОСОБА_1 передано для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Печерського районного суду м. Києва, що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 45-46) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 49).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 53), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 54).
Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В автоматизованому порядку суддею Кухарем С.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. (а.с. 69-70).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, передаючи позовну заяву позивача у цій справі на розгляд до Печерського районного суду м. Києва, керувався ст. ст. 27, 31, 32, 260, 261, 187, 353 ЦПК України та виходив із такого.
Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Звертаючись з позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, за своїм місцем проживання, та не подаючи копії документів, позивач посилався на те, що нею заявлені вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної діями чи бездіяльністю суду. 
Статтями 28, 30 ЦПК України передбачені випадки застосування підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.
Так, ч. 4 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив відшкодувати шкоду у зв`язку з винесенням Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвали від 20.12.2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Форум» про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року та у зв`язку з винесенням Дніпровським районним судом м. Києва рішення від 05.12.2013 року, в яке, на думку позивача, внесені завідомо неправдиві відомості. Проте, в позовній заяві не міститься посилання на обставини, зазначені у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Таким чином, враховуючи, що позовна заява не містить даних щодо підстав визначення її підсудності за правилами ст. 28 ЦПК України, підсудність даної справи визначається за загальними правилами, відповідно до ст. 27 ЦПК України. 
З урахуванням зазначеного та враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для розгляду зазначеної справи Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, оскільки місцем знаходження відповідача у справі – Держави України в особі Верховного суду є адреса: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва. 
Ст. 187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, на підставі частини 9 цієї ж статті, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 ЦПК України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про передачу за підсудністю справи до Печерського районного суду м Києва, за місцем знаходження відповідача, оскільки дана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись повністю не можна з таких підстав.
Вимогам законності та обґрунтованості ухвала суду першої інстанції у цій справі не відповідає.
Так, хоча суд першої інстанції правильно зазначав, що ч. 4 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Апеляційним судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання (перебування) позивача ОСОБА_1  на день подачі до суду першої інстанції вищезазначеного позову у цій справі є АДРЕСА_1 (стара назва – Орджонікідзевський) район м. Запоріжжя (позовна заява а.с. 1, витяг з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя а.с. 68, отриманий апеляційним судом 16.04.2021 року на виконання вимог ст. 12 ч. 5, 71 ч. 6 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача), на яке розповсюджується юрисдикція Орджонкідзевського районного суду м. Запоріжжя.
Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
При цьому, ч. 4 ст. 28 ЦПК України не містить вказівки про те, що цією статтею визначено лише підсудність справ конкретної категорії, а саме: в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, на яку послався в обґрунтування свого висновку суд першої інстанції в ухвалі, що є предметом апеляційного перегляду на теперішній час.
При вищевикладених обставинах, ОСОБА_1 мала право на пред`явлення вищезазначеного позову за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування) на підставі ст. 28 ч. 4 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про відшкодування шкоди, завданої, на її думку, у тому числі Верховним Судом.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах, дана справа підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя. 
Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали суду, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2021 року у цій справі скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.04.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кухар С.В.	Маловічко С.В.