П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4757/19	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірною відмову у призначення пенсії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
19.02.2021 року ОСОБА_1 подав до Одеського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив суд визнати протиправним не виконання  Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі №420/4757/19, та зобов`язати  Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання  судового рішення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року, постановленою в порядку письмового провадження, відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі №420/4757/19.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для правильного вирішення заяви, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову постанову якої задовольнити заяву від 19.02.2021 року.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідач не виконав належним чином в повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, оскільки не видав позивачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та не включив всі виплати, що були отримані позивачем за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5.
На думку апелянта, посилання суду першої інстанції на вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду, не підтверджені матеріалами справи, що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.
При цьому апелянт зазначає, що посилання пенсійного органу на відсутність коштів не може бути поважною причиною для невиконання судового рішення, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ та Верховний Суд. На думку апелянта, звернення до виконавчої служби не є перешкодою, а ні для самостійного та своєчасного виконання пенсійним органом рішення суду, а ні для звернення позивача до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, а ні для постановлення судом ухвали про встановлення судового контролю.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, послався на правомірність оскаржуваної ухвали та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 26.02.2021 року - без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року, задоволений позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірною відмову у призначення пенсії, зобов`язання вчинити певні дії задоволений.
Визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої, відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5, включити всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої, відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5, включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру, призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», пенсії по інвалідності.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Одеській області №1006-537/М-02/8-1500/21 від 26.01.2021 року, на виконання Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року по справі №420/4757/19,  з 01.08.2019 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей за формою ОК-5 включені всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн. у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності. У вказаному листі зазначено, що доплата за період з 01.08.2019 року по 26.12.2019 рік в сумі 29874,64 грн. включена до реєстру судових рішень. Також, на виконання рішення суду позивачу надано довідку про заробітну плату від 25.01.2021 року №5-Ф. Крім того, відповідач вказав на те, що виплата коштів на виконання рішення суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Також, відповідно до матеріалів справи, позивач 16 січня 2020 року звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про видачу виконавчого листа за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року по справі №420/4757/19 (вхід. №1799/20).
Згідно даних комп`ютерної програми ДСС (діловодство спеціалізованого суду) 14 січня 2020 року відділом організаційного забезпечення виконання рішень суду та архівної роботи Одеського окружного адміністративного суду позивачу видано виконавчий лист №420/4757/19. 
Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 28 грудня 2022 року.
06 січня 2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64047154 на підставі виконавчого листа №420/4757/19, виданого 14 січня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом (т. 2 а.с. 210-214).
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжиті заходи щодо виконання судового рішення відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для забезпечення належного виконання судового рішення у даній справі шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Аналогічні приписи викладені у частинах 2 та 3 ст. 14 КАС України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Статтею 382 КАС України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Так, частиною першою вказаної статті установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).
Апеляційний суд зазначає, що з набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.
При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.
Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові Верховного Суду у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.
Частина восьма статті 382 КАС України передбачає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу .
Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває на виконанні виконавчий лист №420/4757/19, виданий 14 січня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом.
Тобто, у даному випадку здійснюється судовий контроль у порядку ч. 8 статті 382 КАС України, встановленому статтею 287 Кодексу, а тому відсутні підстави для встановлення судом додаткового судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року по справі №420/1529/20, шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення.
Додатково апеляційний суд зазначає, що виплата пенсій, призначених за Законом України «Про державну службу» України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому зобов`язання відповідача в цій справі, подати звіт про виконання судового рішення жодним чином не може вплинути на отримання Головним управлінням ПФУ в Одеській області коштів з Державного бюджету України для здійснення пенсійних виплат апелянту, зокрема на виконання судового рішення.
Отже, з огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судове рішення було частково виконане ГУ ПФУ в Одеській області у межах покладених на нього повноважень з вчиненням у повному обсязі необхідних дій для його виконання.
Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає можливість дійти висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив апелянту у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року по справі № 420/4757/19.
Таким чином, судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі надана правильно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу в оскаржуваній ухвалі.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, 2-12, 72-78, 242, 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382, КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -  залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 420/4757/19  -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 18.05.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.