Справа № 127/5599/21 
Провадження № 33/801/451/2021
Категорія: 304 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-20 КУпАП,
в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року визнано винним старшого оперуповноваженого Жмеринського МРВ УСБУ у Вінницькій області майора ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 
У постанові суду зазначено, що 08 лютого 2021 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_1 був доставлений в поліклініку ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Вінницькій області для проведення огляду на предмет вживання алкоголю. При огляді ОСОБА_1 лікарем-психіатром ВМС ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою направлення ОСОБА_1 для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння. За даними УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_1 є військовослужбовцем СБУ та має військове звання «майор». 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 не мав законних підстав для відсутності на службі та перебував під час виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення №1-21 від 09 лютого 2021 року; листом УСБУ у Вінницькій області від 09 лютого 2021 року; актом про огляд військовослужбовця, працівника у випадку виявлення ознак наркотичного (алкогольного) сп`яніння; довідкою КП ВОНД «Соціотерапія» від 08.02.2021 №194, відповідно до якої у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння середнього ступеня, Alcotest 6820 – 3, 34%, Alcotest 6820 – 3, 08%.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд справи належним чином, чим порушено його право на захист та вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, а також позбавлено права брати участь у судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. 
Крім того, у скарзі зазначено, що місцевим судом в порушення вимог ст. 280 КУпАП не досліджено та не встановлено всіх обставин справи і матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, а сам огляд проведено без присутності свідків. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, при цьому направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1-21 від 09 лютого 2021 року, 08 лютого 2021 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_1 був доставлений заступником начальника Жмеринського МРВ УСБУ у Вінницькій області майором С. Олійником для проведення огляду в поліклініку ВМС ВМУ СБУ в УСБУ у Вінницькій області на предмет вживання алкоголю. При огляді ОСОБА_1 лікарем - психіатром ВМС ОСОБА_2 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою направлення ОСОБА_1 для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння. За даними УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_1 є військовослужбовцем СБУ та має військове звання «майор». 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 не мав законних підстав для відсутності на службі та перебував під час виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані.
Зі змісту довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 08 лютого 2021 року №194 вбачається, що згідно висновку медичного огляду від 08.02.2021 року, складеного о 17 год 15 хв, 08 лютого 2021 року у ОСОБА_1 було встановлено алкогольне сп`яніння середнього ступеня, Alcotest 6820 – 3, 34%о, Alcotest 6820 – 3, 08%.
Відповідальність за частиною першою статті 172-20 КУпАП настає у випадках розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
З матеріалів справи слідує, що 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем СБУ та маючи військове звання «майор», не маючи законних підстав для відсутності на службі, перебував під час виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані. Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами, наявними в матеріалах справи, що узгоджуються між собою та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Також, зі змісту вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення видно, що пояснення, зауваження, заяви та клопотання щодо вищевказаних обставин у ОСОБА_1 на час складення протоколу були відсутні.
Відтак, апеляційним судом не встановлено порушень прав ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо викладених в апеляційній скарзі посилань на те, що ОСОБА_1 належним чином не повідомлявся про розгляд справи, то апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1  неодноразово повідомлявся судом першої інстанції про час, дату і місце розгляду справи за допомогою телефонограмам, що містяться в матеріалах справи. 
Також, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 неодноразово було подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, що свідчить про те, що останній достовірно володів інформацією про перебування даної справи у провадженні Вінницького міського суду (чого він особисто не заперечує) і щодо призначених у справі судових засідань.
Отже, з урахуванням встановленого факту про обізнаність ОСОБА_1 про призначені у справі судові засідання, то в даному випадку виключно лише не вручення йому судової повістки не може бути беззаперечною підставою для скасування постанови суду першої інстанції. 
Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом фактичного перебування ОСОБА_1 в м. Жмеринка Вінницької області, то вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять відомості про постійне місце проживання ОСОБА_1 в м. Вінниці, а м. Жмеринка є місцем проходження служби, при цьому ОСОБА_1 ні під час складення відносно нього протоколу, ні під час перебування справи в провадженні суду, відповідних клопотань про направлення справи для розгляду до іншого суду не заявляв.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , якому було достовірно відомо про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та місце його розгляду, не було вжито заходів щодо забезпечення участі у розгляді справи чи подання письмових заперечень проти протоколу.
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 172-20 КУпАП у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, місцевий суд з метою дотримання строку розгляду адміністративної справи, визначеного статтею 38 КУпАП, провів розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , при цьому, щодо доводів останнього про порушення його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, то такі права були поновлені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, однак жодних належних доказів, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови суду, останній не надав.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не було встановлено всіх обставин справи і матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, а сам огляд проведено без присутності свідків, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 були свідками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, а як зазначено у висновку КП ВОНД «Соціотерапія» №194 від 08.02.2021 огляд ОСОБА_1 було проведено за направленням військово – медичної служби СБУ.
Відтак, доводи апеляційної скарги в частині не встановлення судом першої інстанції обставин проведення медичного огляду особи на стан сп`яніння, є безпідставними. 
Також, не спростовують висновок суду і інші викладені в апеляційній скарзі посилання. 
Відтак, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-20 КУпАП, а також про накладення на останнього стягнення за адміністративне правопорушення в межах установлених КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 172-20 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про незаконність постанови суду першої інстанції, є надуманими та безпідставними.
Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд першої інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу ОСОБА_1 , прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної статтею 23 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 172-20 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 190 грн, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції вказана справа розглянута у визначені законом строки і підстави для скасування постанови місцевого суду відсутні.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Вінницького
       апеляційного суду:                                                 В. В. Оніщук