ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2922/21 Справа № 202/7249/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровсчька від 04 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М., ВГіРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М., ВГіРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.
       Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровсчька від 04 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М., ВГіРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення - повернуто заявнику.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи та оскільки ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає поверненню.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
       Встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2007 року накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 . 
       Звертаючись з заявою про скасування забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що він є чоловіком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина № НОМЕР_1 . До складу спадкової маси входить житловий будинок АДРЕСА_1 . Він є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже її правонаступником, а тому просить скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2007 року, якою накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 . 
       Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
       З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи судом ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи.
       У відповідності до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
       Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що заява повертається у випадках коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
       Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про повернення заяви про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 .
       Колегія суддів роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
       За змістом наведеної статті особи, які не брали участі у справі, можуть подати апеляційну скаргу, якщо рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їх права або про їх обов`язки. Тому, за загальним правилом, у цих осіб відсутні правові підстави для апеляційного оскарження ухвал суду (оскільки ухвалами не вирішуються питання про спірні права та обов`язки), а також оскарження рішень суду, які в майбутньому лише можуть вплинути на права та обов`язки осіб, які не залучалися до справи. 
       Разом з тим, особи, які не брали участь у справі, можуть оскаржити ухвалу про забезпечення позову, якщо відповідно до цієї ухвали їх зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від них, і це порушує права або інтереси цієї особи. Іншими словами, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов`язки цих осіб.
       Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2010 року скасовано заходи забезпечення позову накладені ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2007 року, арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_3 - скасовано.
       Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
       Оскільки, суд першої інстанції постановив ухвалу суду з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: