ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 р.	Справа № 520/620/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання    Севастьянової А.Ю.    
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Куп`янської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 (суддя Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 21.12.2020) по справі № 520/620/2020
за позовом    ОСОБА_1                
до Куп`янської міської ради Харківської області,   третя особа       ОСОБА_2       
про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Куп`янської міської ради Харківської області (далі по тексту - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ), в якому просить суд зобов`язати Куп`янську міську раду Харківської області на пленарному засіданні сесії розглянути, затвердити технічну документацію із землеустрою та ухвалити рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що бездіяльність Куп`янської міської ради у вирішенні питання щодо передання йому у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 є необ`єктивною, упередженою, необґрунтованою, вимогам закону не відповідає та порушує його майнові права як власника домоволодіння та володільця земельної ділянки за вказаною адресою.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що технічна документація вже розглянута за заявою відповідача на пленарному засіданні міської ради 26.07.2019. Оскільки оригінали поданих документів після розгляду повернуті позивачу та останній повторно із заявою про розгляд порушеного питання не звертався, відповідач будь-якої бездіяльності не проявляв.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/620/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Куп`янської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. 
Зобов`язано Куп`янську міську раду Харківської області (проспект Конституції, буд. 3, м. Куп`янськ, Харківська область, 63701, код ЄДРПОУ33714382) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) про затвердження технічної документації із землеустрою земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Куп`янської міської ради Харківської області (проспект Конституції, буд. 3, м. Куп`янськ, Харківська область, 63701, код ЄДРПОУ33714382).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/620/2020 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що предметом даного позову є розгляд та затвердження технічної документації із землеустрою та ухвалення рішення про безоплатну передачу у власність позивачу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що регулюються ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України. Вказує, що затвердження технічної документації та прийняття відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, отже, суд, розглядаючи справу, не наділений повноваженнями зобов`язати відповідача прийняти вказані рішення. Зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», проект рішення було розглянуто на пленарному засіданні ради, яке відбулось 26.07.2019, та за результатами голосування останній прийнято не було. Оскільки позивач повторно із заявою про розгляд порушеного питання не звертався та оригінали поданих документів після розгляду повернуті позивачу, неможливо здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/620/2020 в частині відмови у позові та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Куп`янську міську раду Харківської області на пленарному засіданні сесії розглянути, затвердити технічну документацію із землеустрою та ухвалити рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що судовий збір мав бути покладений на відповідача у сплаченому розмірі повністю відповідно до ч. 8 ст. 139 КАС України. Вказує, що фактичною відмовою у прийнятті проекту рішення про безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 стало посилання на те, що постійна комісія міської ради з питань комунальної власності, земельних відносин, архітектури, містобудування та охорони навколишнього середовища вважала доцільним утриматися від даного рішення та додатково розглянути зазначений проект рішення після отримання рішення Верховного Суду України. Вважає, що рішення як індивідуальний акт про відмову у прийнятті рішення щодо спірного питання не приймалось відповідачем, що суперечить Закону України «Про адміністративні послуги», Регламенту Куп`янської міської ради, ст. 273 ЦПК України та іншому законодавству та обмежує майнові права позивача.
У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.10.2005 позивачем було придбано у власність жилий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
З метою отримання у власність земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, позивачем виготовлено та подано відповідачу технічну документацію із землеустрою для прийняття рішення про передачу ОСОБА_1 останньої.
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду від 26 грудня 2018 по справі №628/2195/15-ц, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, за позовом власниці суміжного домоволодіння ОСОБА_2 до позивача, третя особа Куп`янська міська рада про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, поновлення межових знаків та межових споруд по раніше встановленій лінії розподілу земельних ділянок, зобов`язання знесення частини цокольного поверху у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. 
Одночасно міськрайонним судом скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 липня 2015 року, зокрема, щодо заборони Куп`янській міській раді Харківської області розглядати питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо належної позивачу земельної ділянки.
Ухвалою судді Верховного Суду від 03 червня 2019 року по справі №628/2195/15-ц за касаційною скаргою ОСОБА_2 на вказані судові рішення було відкрите касаційне провадження, якою відмовлено позивачці у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року. 
Згідно витягу з протоколу №64 від 26.07.2019 Куп`янської міської ради LXI сесії VII скликання не було прийнято винесений на сесію міськради проект рішення б/н "Про безоплатну передачу у власність гр. України ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ". 
З протоколу вбачається, що підставою для вказаної відмови стало посилання доповідача з вказаного питання, що постійна комісія міської ради з питань комунальної власності, земельних відносин, архітектури, містобудування та охорони навколишнього середовища вважала доцільним утриматися від даного рішення та додатково розглянути зазначений проект рішення після отримання рішення Верховного Суду України.
Листом від 09.08.2019 № 615-10 позивача повідомлено, що звернення останнього стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 та надання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розглянуто управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин Куп`янської міської ради Харківської області. 
Проект рішення "Про безоплатну передачу у власність гр. України ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 " 26.07.2019 розглядався на пленарному засіданні LXI сесії VII скликання Куп`янської міської ради та за результатами голосування рішення не прийнято у зв`язку з тим, шо на даний час справа з приводу суміжного землекористування за касаційною скаргою суміжного землекористувача по АДРЕСА_3 знаходиться на розгляді у Верховному Суді України.
Не погодившись з такою бездіяльністю Куп`янської міської ради, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що протиправна бездіяльність відповідача полягає в ухиленні від прийняття у визначений законом строк одного із рішень, передбачених статтею 118 ЗК України, а тому належним способом захисту є зобов`язання Куп`янської міської ради Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів «а» та «б» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
За змістом частини 1 статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Пунктом «г» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Згідно із частинами 8, 9 статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відповідно до частини 10 статті 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України, передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень проект рішення розглянув на пленарному засіданні ради, яке відбулось 26.07.2019, та за результатами голосування останній не прийняв.
За наслідками розгляду поданої заяви Куп`янська міська рада Харківської області листом від 09.08.2019 № 615-10 повідомила позивача, що проект рішення з зазначеного питання розглянуто на пленарному засіданні сесії Куп`янської міської ради, але за результатами голосування рішення не прийнято у зв`язку із тим, що на даний час справа з приводу суміжного землекористування за касаційною скаргою суміжного землекористувача по АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 знаходиться на розгляді у Верховному Суді України.
За таких обставин наданий відповідачем лист від 09.08.2019 № 615-10, яким позивача повідомлено, що рішення за його заявою не прийнято у зв`язку з тим, що на даний час справа з приводу суміжного землекористування за касаційною скаргою суміжного землекористувача по АДРЕСА_3 ОСОБА_3 знаходиться на розгляді у Верховному Суді України, не може бути оцінений судом як належна відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність.
Як зазначалось, згідно норм Земельного кодексу України єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Слід зазначити, що зобов`язання затвердити проект щодо відведення вказаної земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження такого проекту без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.
Таким чином, беручи до уваги те, що Куп`янською міською радою Харківської області не було прийнято рішення щодо заяви ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є зобов`язання Куп`янської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти рішення по суті звернення, а позовні вимоги в даній частині вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача прийняти рішення про зобов`язання Куп`янської міської ради Харківської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що вказана вимога спрямована на майбутнє, тобто є передчасною, оскільки заява позивача не розглянута належним чином відповідачем.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Щодо доводів позивача про те, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача у сплаченому розмірі повністю, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, варто враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.
Як свідчать матеріали справи, позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову, який складається із однієї немайнової вимоги у розмірі 840,80 грн. (т.1, а.с. 33).
З урахуванням висновків суду про часткове задоволення вимог позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у загальному розмірі 420,40 грн. за подання позивачем позовної заяви.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Куп`янської міської ради Харківської області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/620/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  07.05.2021 року