КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 33/824/1958/2021
Справа № 760/1430/21
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
 
19 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Доценко В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Захарова Андрія Олеговича на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента Швейцарської школи управління готелями, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
 
встановив:
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст.471 Митного Кодексу України.
Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн.,  та стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 
Згідно з оскаржуваною постановою, 19 грудня 2020 о 18 год. 30 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин України ОСОБА_1 , що прибув до України з Швейцарії, м. Женева, авіарейсом PS 486, авіакомпанії «МАУ». Для проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 самостійно, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.
Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства фінансів України № 671 від 03.08.2018р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.
На підставі положень п.4 ст.336 та ст.342 Митного Кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянина України ОСОБА_1 . На запитання співробітників митниці громадянин України ОСОБА_1 повідомив, що переміщує через митний кордон України 17 000 доларів США.
Після проведення опитування ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином було видано готівку в розмірі 17000 доларів США, що знаходилась в наплічній чоловічій сумочці пасажира. Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_1 вся валюта належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності пасажира.
На підставі вищевикладених норм, з виявленої суми готівки громадянину України ОСОБА_1 було пропущено 12 200 доларів США (еквівалент 9 958,79 євро).
Оскільки громадянин України ОСОБА_1 самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваної ним готівкової валюти обрав канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянин України ОСОБА_1 до митного оформлення не подав - в діях та бездіяльності громадянина України ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянина України ОСОБА_1 порушення митних правил, визначеного положеннями ст.471 МК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, співробітниками митниці було складено протокол про порушення митних правил. Даний протокол складено на місці виявлення правопорушення - в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль». За протоколом про порушення митних правил, на підставі положень ч.3 ст.197, ст.511 МК України у громадянина України ОСОБА_1 вилучено предмет правопорушення - 4 800 доларів США.
 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині незастосування конфіскації вилучених валютних коштів, вважаючи його незаконним, постановленим без з`ясування всіх обставин справи, представник Київської митниці Держмитслужби - Захаров А.О. просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року та прийняти нову постанову щодо ОСОБА_1 , якою визнати його винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками ст. 471 МК України, застосувати до останнього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. та конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - грошових коштів у сумі 4800 доларів США. 
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд в оскаржуваній постанові не встановлює та не враховує фактичні обставини справи відносно аргументації, викладеній у мотивувальній частині постанови, зокрема, суд, посилаючись на норми «міжнародного права» не враховує, що кошти, які переміщував ОСОБА_1 призначались (за поясненнями останнього) для навчання (в університеті на території Швейцарії), але були ввезені Україну. Суд, встановлюючи як обставину, що виключає можливість накладення  правопорушника додаткового безальтернативного стягнення - конфіскації предмету правопорушення вважає, що саме на гр. ОСОБА_1 буде покладено «індивідуальні надмірний тягар», хоча ОСОБА_1 прямо зазначає у своїх поясненнях, що власник: коштів, які він переміщував, є його матір. 
Для обґрунтування зазначеної правової позиції судом не може бути враховано положення глави 14 СК України, оскільки громадянин ОСОБА_1  на момент переміщення вищевказаних товарів через митний кордон України досяг повноліття у розумінні ч. 2 ст. 459 МК України. Так само не можуть бути враховані положення глави 26 ЦК Україні з точки зору спільної або часткової власності на майно, оскільки ОСОБА_1  не надавались відповідні документи під час переміщення готівкової валюти через митний кордон, так само, як не надавались вони під час провадження по справі та під час судового розгляду. Суд ухилився від оцінки зазначених у протоколі опитування самим ОСОБА_1 відомостей, не встановлював джерела та розміри доходів, рівня витрат правопорушника. Також суд не досліджує та не визначає у постанові факти наявності на утриманні громадянина ОСОБА_1 малолітніх дітей або інших утриманців. Вищезазначене вказує на передчасність висновків суду про покладання «індивідуального надмірного тягара» на правопорушника в результаті конфіскації предметів правопорушення.
Зазначає, що співвідношення суми коштів, які були вилучені в порушника до загальної суми переміщуваних коштів складає майже як один до чотирьох, а митницею було пропущено громадянину ОСОБА_1 через митний кордон України суму еквівалентну 9958,79 євро -12200 доларів США. Також в якості обґрунтування оскаржуваної постанови суд зазначив, що шкода, яку ОСОБА_1 потенційно міг завдати державі була незначною, вважаючи вказане однією з підстав для незастосування конфіскації предмету правопорушення. Однак, з такою  позицією суду погодитись неможливо, так як обов`язок кожного громадянина дотримуватись національного законодавства України встановлений нормами Конституції. Крім того, суд взагалі не визначив розмір та характер нанесеної шкоди, зазначивши лише, що вона була незначною. В оскаржуваній постанові суд також не вказав, чи мав правопорушник можливість  відвернути шкідливі наслідки правопорушення, добровільно відшкодувати збитки усунути заподіяну шкоду, навіть незначну.
 
У відзиві на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1  - адвокат Доценко В.В.  посилалась на те, що апелянт не спростовує, що неповнолітнім  ОСОБА_1 переміщення коштів через кордон не мало ознак приховування та те, що ОСОБА_1  сам повідомив про кількість грошових коштів, що переміщуються через кордон. Документами, що додані до матеріалів справи, та поясненнями у судовому засіданні доведено, що неповнолітній ОСОБА_1 дійсно був при проходженні митного контролю дуже втомлений та схвильований, цьому передувала тривала подорож із зміною декілька разів транспорту за межами країни та таку подорож у своєму житті він самостійно (без батьків) здійснював вперше. Тому обрав для проходження «зелений коридор» помилково. Звертає увагу, що скоєння адміністративного проступку неповнолітнім є обставиною, що пом`якшує відповідальність.
Вказує, що твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 на момент переміщення через митний кордон України досяг повноліття у розумінні ч.2 ст.459 МК України є помилковими, адже зазначена норма саме такого положення не містить. Апелянт помилково порівнює вік відповідальності з повноліттям. Документами справи та поясненнями у судовому засіданні також підтверджується факт, що неповнолітній ОСОБА_1 є студентом, не має ще самостійного доходу та грошові кошти надавалися йому матір`ю для забезпечення проживання, харчування, на потреби лікування при знаходженні у чужій країні протягом всього навчання. Та, оскільки неповнолітній ОСОБА_1  не зміг відкрити в країні навчання банківський рахунок (саме через неповноліття), то залишити таку суму без нагляду не міг, тому вирішив взяти їх із собою на час канікул, коли поїхав додому в Україну. 
Відповідно, конфіскація зазначених коштів буде мати для неповнолітнього ОСОБА_1  особистий і надмірний тягар. Посилання представника митниці на правову позицію ЄСПЛ тільки у справі «Ісмаїлов проти Росії» є необґрунтованими, оскільки зазначена справа, що розглядалася ЕСПЛ у 2008 р., стосувалася кримінального провадження та контрабанди. Твердження про невизначеність судом першої інстанції розміру та характеру нанесеної шкоди не відповідає дійсності, оскільки майнової шкоди державі не завдано. 
В судове засідання представник Київської митниці Держмитслужби не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1  - адвокат Доценко В.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Вислухавши пояснення адвоката Доценко В.В., дослідивши матеріали справи за протоколом про порушення митних правил, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням закону.
Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з приписами ст.489 МК України та ст.289 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 471 МК України визначено, що відповідальність настає за порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Об`єктивна сторона правопорушення, за ст. 471 МК України полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в зеленому коридорі, тобто в зоні спрощеного митного контролю.
Як вбачається з протоколу про порушення митних правил від 19 грудня 2020 року за  № 1937/10000/20,  19 грудня 2020 о 18 год. 30 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин України ОСОБА_1 , що прибув до України з Швейцарії, м. Женева, авіарейсом PS 486, авіакомпанії «МАУ». Для проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 самостійно, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.
На підставі положень п.4 ст.336 та ст.342 Митного Кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянина України ОСОБА_1 . На запитання співробітників митниці громадянин України ОСОБА_1 повідомив, що переміщує через митний кордон України 17 000 доларів США.
Після проведення опитування ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином було видано готівку в розмірі 17000 доларів США, що знаходилась в наплічній чоловічій сумці пасажира. Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_1 вся валюта належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності пасажира.
На підставі вищевикладених норм, з виявленої суми готівки громадянину України ОСОБА_1 було пропущено 12 200 доларів США (еквівалент 9 958,79 євро).
Оскільки громадянин України ОСОБА_1 самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваної ним готівкової валюти обрав канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянин України ОСОБА_1 до митного оформлення не подав - в діях та бездіяльності громадянина України ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянина України ОСОБА_1 порушення митних правил, визначеного положеннями ст.471 МК України.
 
З висновками суду першої інстанції щодо доведеності винуватості   ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів, що становить 1700 грн., суд апеляційної інстанції погоджується, вважає їх законними та обґрунтованими, враховуючи наступне.  
За змістом ст. 366 МК України, митний контроль товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами здійснюється за двоканальною системою. 
Частиною 1 ст. 366 МК України, визначено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Згідно з ч.2 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Відповідно до п. 4, п. 5 ст. 366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає «зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю.
Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиром «білої лінії», яка відповідно до п.1.10 «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом», затверджених наказом Державної митної служби України від 18.02.2006 № 137, позначає закінчення «зеленого коридору», настає відповідальність за порушення митних правил.
Частиною 3 ст. 197 МК України та Постановою Правління Національного банку України №148 від 27 травня 2008 року, якою затверджено «Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» встановлено порядок переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню.
Так, розділом 2 «Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», затвердженої Постановою правління Національного банку України №148 від 27 травня 2008 року встановлено, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу, а готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.
 
Правопорушення, яке вчинив неповнолітній ОСОБА_1 полягало у переміщенні через митний кордон України незадекларованих митному органу коштів, що підлягали обов`язковому декларуванню.
Діючим законодавством України обмежена лише сума ввезення готівкової іноземної валюти в Україну, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, яка може бути ввезена без письмового декларування.
Об`єктивна сторона правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав форму проходження митного контролю "зелений коридор", - з моменту перетину останнім "білої лінії", що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор».
Згідно зі ст. 471 МК України за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації незадекларованої валюти.
Разом з тим, при вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.
Крім того, санкцією ст. 471 МК України передбачено основне адміністративне стягнення - штраф та додаткове стягнення - конфіскація товарів заборонених або обмежених законодавством України. 
Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення без конфіскації вилученої валюти та враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , суд обґрунтував своє рішення тим, що застосування конфіскації вилученої у ОСОБА_1 готівки покладе на нього «індивідуальний надмірний тягар», а тому додаткове покарання не може бути застосовано у даному випадку. 
Зокрема суд посилався на наявну в матеріалах справи довідку про підтвердження навчання ОСОБА_1 у Швейцарській школі управління готелями від 16.12.2020 року та довідку, видану ОСОБА_2 , з якої вбачається, що остання  працює ТОВ «Ернст енд Янг Аудиторські послуги», дохід за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 склав 12 225 709 грн. 65 коп.
Отже, грошові кошти, які мав при собі неповнолітній ОСОБА_1 , який є студентом Швейцарської школи управління готелями, призначені на його навчання, а конфіскація зазначених коштів, в даному випадку, є безумовним порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянина України ОСОБА_1 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього "індивідуальний надмірний тягар".
Європейським судом з прав людини 11.07.2019 року прийнято рішення у справі «Садоча проти України», з якого вбачається, що за аналогічних обставин конфіскація законно придбаних коштів заявника має індивідуальний та надмірний тягар і є непропорційною вчиненому правопорушенню мірою, а отже, порушенням статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з зазначеним рішенням ЄСПЛ «Садоча проти України» суд нагадав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, а санкція - тяжкості правопорушення, для покарання за який вона призначається, - у цій справі, невиконання вимоги щодо декларування.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 є повнолітнім, суперечать нормам матеріального права, оскільки  відповідно до ст. 6 СК України, 32, 34 ЦК України  особа у віці до 18 років є неповнолітньою. Статтею 12 КУпАП передбачено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Відповідно до ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку.
Статтею 13 КУпАП  передбачена відповідальність неповнолітніх, відповідно до якої  для осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-І цього Кодексу.
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було встановлено, чи наявні у ОСОБА_1 малолітні діти або інші утриманці, - є необґрунтованими, оскільки відповідно до встановлених судом обставин справи та відображених у постанові, ОСОБА_1 є неповнолітньою особою 17-річного віку, студентом,  власних доходів не має та перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_2 .
Таким чином, судом  при визначенні виду стягнення було належним чином враховано обставини правопорушення,  відповідно до яких інформацію про розмір переміщуваних готівкових коштів через кордон співробітники митниці отримали від самого ОСОБА_1 , відповідно до протоколу про порушення митних правил, готівка переміщувалася без ознак приховування; кошти мають підтверджене законне походження та можуть бути переміщені через митний кордон України за умови письмового декларування;  предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами, іншими податками та зборами.
Також судом належно було враховано і особу правопорушника ОСОБА_1 , який є неповнолітнім,  студентом, не має самостійного доходу, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався;  грошові кошти належать матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на утриманні якої він перебуває.
Враховуючи, що встановлене порушення митних правил полягає у тому, що валютні кошти не були письмово задекларовані порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що метою конфіскації є не відшкодування майнової шкоди,  адже державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів  внаслідок невнесення відомостей до митної декларації. Враховуючи, що  застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою, то конфіскація валютних коштів не підлягає застосуванню до ОСОБА_1 .
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріалів справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. Підстав для застосування конфіскації вилученої валюти, що передбачена статтею 471 МК України,  не вбачається.
Таке стягнення є достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують на їх правильність не впливають. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам і обґрунтовано дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, із накладенням адміністративного стягнення в межах санкції статті та без застосування додаткового стягнення у виді конфіскації валютних коштів, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника Київської митниці Держмитслужби відсутні.
Керуючись ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП, 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Захарова Андрія Олеговича  - залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                          Т.І. Ящук